Справа № 420/8415/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8415/20
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веданта-Агро» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови в митному оформленні товарів

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Веданта-Агро» (далі ТОВ «Веданта-Агро») звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2020/000017/1 від 07 липня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2020/01308.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог ст.ст. 54-55 Митного кодексу України (далі МК України), оскільки графа 33 вказаного рішення не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Рішення не містить обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. Також, вказує, що митним органом не зазначено жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності.

При цьому, позивач зазначає, що обставини на які вказує митниця в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року позов ТОВ «Веданта-Агро» задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2020/000017/1 від 07 липня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2020/01308.

Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Веданта-Агро» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

В апеляційній скарзі, Одеська митниця Держмитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, митний орган зазначив, що декларантом не було надано документи, що містяться у вимозі митного органу, а саме: банківські платіжні документи; калькуляцію транспортних витрат за межами території України; копію митної декларації країни відправлення; страхові документи; інші платіжні та/або бухгалтерські документи.

При цьому, скаржник наголосив на тому, що надані декларантом документи, не відповідали вимогам, а саме: копія МД країни відправлення була без перекладу на державну мову; коносамент №М350061783 від 17 травня 2020 року не містив інформації щодо умов сплати фрахту «Collekt» чи «Prepaid»; інвойс №UA-213394 від 12 травня 2020 року містить посилання на різні види поставки, так у прикінцевій частині документа зазначено DAT-Інкотермс 2020, при цьому у графі «Умови поставки» - CFR Odessa Ukraine.

Позивач, ТОВ «Веданта-Агро», своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Веданта-Агро» зареєстрована 30 червня 2016 року, основний вид діяльності код 45.11 торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 01 квітня 2020 року позивачем (покупець) укладений з компанією «LC MOTORS» (Республіка Корея) (продавець) зовнішньоекономічний контракт №251430, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти від продавця транспортні засоби (надалі Товар). Згідно з п.1.2 Контракту щодо предмету контракту асортимент, кількість ціна за одиницю, загальна сума, термін оплати та інші умови поставки Товару визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Контракту Пунктом 4.1 Контракту визначено, що продавець постачає покупцю товарна умовах CFR Україна, Чорноморськ, Одеса, Южне («Інкотермс-2010») .

12 травня 2020 року сторонами договору підписана Специфікація №120520 на поставку партії Товару, у тому числі на Автомобіль, що був у використанні 1 шт.; Марка - HYUNDAI ; - Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , вартість - 4100 дол. США.

Відповідно до зазначеного договору та Специфікації в Україну прибула партія товару.

06 липня 2020 року ТОВ «Веданта-Агро» звернулось до Одеської митниці для митного оформлення (випуску) товару з МД №UA500500/2020/248870 від 06 липня 2020 року «Автомобіль тільки з поршневим двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), що був у використанні 1 шт. - Марка HYUNDAI; - Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ; - Модель TUCSON; - Робочий об`єм циліндрів 1685 см3; - Рік виготовлення 2016 р.; - Модельний рік виготовлення 2017 р.; - Колісна формула 4x2; - Номер двигуна нема даних; - Номер шасі нема даних; - Вид ТЗ легковий автомобіль; - Призначений для перевезення людей; - Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5; - Тип двигуна дизель; - Тип кузова універсал; - Колір сірий; - Технічний стан - дефекти та подряпини ЛФП переднього бампера, заднього бампера, дверей передніх правих та задніх правих, накладки переднього та заднього бампера, дзеркала заднього виду правого. Деформація крила заднього правого. Тріщина вітрового скла. Торговельна марка HYUNDAI; Країна виробництва: Південна Корея, KR. Вивантажено з контейнера TCKU6029487»

Митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення за МД №А500500/2020/248870 від 06 липня 2020 року на виконання вимог статті 53 МК України декларантом було подано копії наступних документів:

контракт №251430 від 01 квітня 2020 року;

специфікація від 12 травня 2020 року;

інвойс та пакувальний лист від 12 травня 2020 року №UА-213394;

домашній коносамент від 17 травня 2020 року №213394;

лінійний коносамент від 17 травня 2020 року №М350061783;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04 травня 2020 року №2828-64;

висновок від 04 липня 2020 року №1402-Е/20 експертного авто товарознавчого дослідження;

довідка про відповідність рівню екологічних вимог від 30 червня 2020 року №52875- Д;

акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 01 липня 2020 року;

наряд від 25 червня 2020 року №176/3.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів митну вартість заявлено на рівні 4100 дол. США.

Проте відповідачем прийняте рішення про корегування митної вартості товарів №UА500500/2020/000017/1 від 07 липня 2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2020/01308.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 07 липня 2020 року зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України та Наказу Мінфіну від 24 травня 2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: 1. рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 2. банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 3. калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; - згідно частини 2статті 53 МК України, якщо рахунок сплачено, декларантом для підтвердження митної вартості подаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - згідно статті 368 МК України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Таким чином, згідно частини 6статті 54 МК України, не подані основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість.

При цьому, надані декларантом документи, не відповідали вимогам, а саме: копія МД країни відправлення була без перекладу на державну мову; коносамент №М350061783 від 17 травня 2020 року не містив інформації щодо умов сплати фрахту «Collekt» чи «Prepaid»; інвойс №UA-213394 від 12 травня 2020 року містить посилання на різні види поставки, так у прикінцевій частині документа зазначено DAT-Інкотермс 2020, при цьому у графі «Умови поставки» - CFR Odessa Ukraine.

Одеська митниця приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість резервним методом, із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено, проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлена митна вартість 7200 дол. США (митна декларація №UА500100/2020/8213 від 20 травня 2020 року).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Таким чином, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Згідно ч. 1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст.52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5ст.54 МК України)

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Однак, у разі необхідності, органи доходів та зборів мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5 ст.54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4 ст.53 МК України).

Згідно ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 ч.4 ст.54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3 ст.53 МК України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, Верховний Суд неодноразово у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, від 22 грудня 2020 року у справі №809/382/17, від 25 лютого 2021 року у справі №810/3295/17 зазначав, що митний орган повинен витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених Митним кодексом України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Така ж правова позиція також наведена, в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справах №21-127а15 та №21-53а15.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Основний метод (ст.58 МК України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1ст.57 Митного кодексу України.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Дослідивши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що з наданих до митного оформлення документів повністю прослідковується ланцюг між замовником, перевізником (експедитором) та вантажем.

Так, умови поставки товару, зазначені у Контракті №251430 від 01 квітня 2020 року, а саме CFR (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010», виключають необхідність підтвердження витрат на транспортування, оскільки умови поставки CFR (cost and Freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний укласти договір, сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.

За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту. Термін «Фрахт» включає в себе всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця. Базис поставки не зобов`язує жодну із сторін здійснювати страхування товару, що поставляється від ризику випадкового знищення чи загибелі.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання митного органу на те, що в інвойсі від 12 травня 2020 року №UА-213394 у прикінцевій частині зазначено "Проплата, якщо вона застосовується" повинна прямо та безперечно означати доставку транспортного засобу в порт Одеса(Україна) на умовах DAT-Інкотермс 2020, що суперечить даним у інвойсі, зазначеним у графі "Умови поставки"- CFR Odessa Ukraine, з огляду на таке.

Так, згідно п.4.1 Контракту №251430 від 01 квітня 2020 року, специфікацій та інвойсів, вбачається, що товар поставлявся на умовах СFR Україна, Чорноморськ, Одеса, Южний (Інкотермс 2010).

Таким чином, посилання апелянта на невідповідність умов поставки товару, зазначених у прикінцевій частині інвойсу, не може бути визнано підставою для здійснення коригування митної вартості, адже з решти наданих до митного органу документів можливо встановити, що поставка здійснювалась саме на умовах СFR.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої помилка, допущена в наданому для митного контролю документі, зокрема інвойсі, яка має технічний характер, не впливає на достовірність викладених у ньому відомостей. Утім, наявність саме технічної помилки в документі та зміст помилково відсутньої інформації митний орган може встановити за допомогою решти інформації, яку містить той самий документ, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. Наявність технічної помилки в документі не є підставою вважати недостовірною всі інформацію, що у ньому міститься.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість посилання митного органу на відсутність у коносаментах інформації щодо умов сплати фрахту «Collect» чи «Prepaid», так як поставка товарів здійснювалася за умовами CFR, тобто сплата фрахту покладена на продавця (відправника) та вже включена у фактурну (контракту) вартість.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи копії МД країни походження з перекладом на державну мову, оскільки зазначена копія декларації містила інформацію, підтверджуючу числові значення складових митної вартості товарів, яку можливо ідентифікувати і без перекладу на українську мову.

До того ж, статтею 254 МК України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Так, Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2020 року у справі №520/10709/18 дійшов до висновку, що у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до митного оформлення подавались документи, складені, серед іншого, англійською мовою, а тому вимога відповідача про переклад останніх є такою, що суперечить положенням статті 254 МК України.

Разом з тим, приймаючи рішення у цій справі, колегія суддів враховує, що позивач з метою об`єктивної оцінки митної вартості товару провів експертне дослідження автомобілю (висновок від 04 липня 2020 року), який був оцінений з урахуванням наявного пошкодження у 3429,86 дол. США, тоді як позивач згідно визначення митної вартості за ціною контракту вказав 4100 дол. США, тобто вище ринкової ціни.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, у зв`язку з чим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З урахуванням того, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, вказані документи давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару, судом першої інстанції вірно зазначено, що витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, а не доведеність відповідачем неможливості застосувати під час митного оформлення товару митну вартість за основним методом та необґрунтованість застосування резервного методу, свідчить про неправомірність рішення органу щодо її коригування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, прийнятого на підставі неправомірних висновків митного органу.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Веданта-Агро».

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат згідно вимогст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веданта-Агро» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови в митному оформленні товарів - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 04.03.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Градовський Ю.М. Турецька І.О.