Справа № 620/5165/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Чернігів Справа № 620/5165/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання протиправною відмову, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, в якій просить:

- визнати противоправною відмову щодо відведення у приватну власність: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,15 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

- скасувати рішення Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області 59 сесії 7 скликання від 02.09.2020 в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,15 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

- зобов`язати повторно розглянути клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,15 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позову зазначає, що ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Оскільки позивачка використала тільки 0,40 га із земель земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», то вона має право на доприватизування земельної ділянки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

У строк, визначений судом, відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що якщо особа приватизувала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, то вона не може знову приватизувати земельну ділянку для цієї ж мети. Позивачка правом на отримання земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» в розмірі 0,40 га вже скористався, а ст. 121 Земельного кодексу України встановлено виключно максимальні розміри приватизації земельних ділянок, тобто приватизована земельна ділянка не може бути більшого розміру, аніж це передбачено Кодексом, проте, може бути меншого розміру. Тобто, якщо особа приватизувала ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га, хоча Кодексом передбачено 2,0 га, то така особа не може «доприватизувати» інші земельні ділянки, оскільки право приватизації (одноразове) уже було використане нею у минулому.

Позивачкою подано відповідь на відзив на позов, в якому остання зазначає, що вона має всі законні права на доприватизування на підставі ч.7 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

19.12.2019 позивачка звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право приватної власності на земельні ділянки площею до 2,0 га, а саме: по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею - 0,40 га, по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею - 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

Дмитрівською селищною радою Бахмацького району Чернігівської області рішенням 53-ї сесії 7-го скликання від 24.12.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність» позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,40 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.16).

Щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею - 0,15 га для ведення особистого селянського господарства відмовлено.

На заяву позивачки від 24.01.2020 листом від 27.01.2020 вих. № 03-17/57 відповідачем повідомлено, що рішенням 53-ї сесії 7-го скликання селищної ради позивачці наданий дозвіл на розроблення документації на одну земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_3 , на дві інші ділянки, зазначені в заяві, сесія селищної ради відмовила у наданні дозволів. Пунктами 2, 3 вказаного наказу передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства. Керівнику Відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області при надходженні погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законодавством порядку реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулась до суду за захистом прав та інтересів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 620/1178/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, позов ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 19.12.2019 (вх. № 76) в частині надання дозволів на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею - 0,40 га, по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею - 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Дмитрівську селищну раду Бахмацького району Чернігівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2019 (вх. № 76) в частині надання дозволів на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою ОСОБА_1 та винести з даного питання вмотивоване рішення.

На виконання вказаного рішення суду, 59-ю сесією сьомого скликання Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області прийнято рішення від 02.09.2020 «Про часткове задоволення заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність» на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.08.2020, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,4000 га, за адресою по АДРЕСА_3 . Щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею - 0,15 га для ведення особистого селянського господарства відмовлено на підставі п. б ч. 1 ст. 121 та п. 4 ст. 116 Земельного кодексу України (а.с.17).

Позивачка не погодилась із прийнятою відповідачем відмовою, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

У свою чергу правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовані Земельним кодексом України від 25.01.2001 №2768-III (далі - ЗК України).

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом 6 ч.1 ст.121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це позивачка, яка є громадянкою України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Частиною 6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Як зазначалось вище, відповідачем прийнято рішення, яким позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,4000 га, за адресою по АДРЕСА_3 (а.с.17).

Одноразовість приватизації означає те, що особа, котра скористалась своїм правом і приватизувала земельну ділянку меншої від граничної, передбаченої ст. 121 ЗК України, площі, не може приватизувати земельну ділянку цього цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає "різницю" між гранично можливою та раніше приватизованою.

Щодо посилань позивачки на ч. 7 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство», якою передбачено, що громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає таке.

Зазначена норма розповсюджується на випадок отримання громадянином у власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства відповідно до норм статті 56 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року). На підтвердження цього у громадянина України повинен бути державний акт на право приватної власності на землю, в якому зазначене цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого підсобного господарства».

Тому, громадяни України, які до 01.01.2002 (прийняття ЗК України від 25.10.2001 №2768-III) реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право "доприватизувати" ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі, що складає різницю між 2 га та площею вже приватизованої ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства використала, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність відповідно до рішення 59-ї сесії сьомого скликання Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області від 02.09.2020, а тому не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки з цим же цільовим призначенням вдруге.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України: 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стаття 118 ЗК України не містить такої підстави для відмови у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, як не припинення користувачем права користування земельною ділянкою.

З урахуванням вище зазначених норм Земельного кодексу України, суд зазначає, що у відповідача об`єктивно наявні правомірні підстави відхиляти клопотання позивачки щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,25 га та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею - 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

Отже, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», з дотриманням вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про відсутність допущених відповідачем як суб`єктом владних повноважень порушень прав позивачки.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 27.11.2020 позивачці відстрочено сплату судового збору за подання до суду позову в розмірі 840,80 грн до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання протиправною відмову, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Чернігівського окружного адміністративного суду (рахунок UA5739, ГУК у Черніг.обл/тг м.Чернігів/22030101, ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2021 року.

Суддя О.Є. Ткаченко