Справа № 640/9017/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9017/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" з позовом до Київської митниці Держмитслужби в якому просило суд:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Київської міської митниці ДФС України по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №100010/2019/100033/2 від 24.04.2019;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/100033/2 від 24.04.2019;

- зобов`язати Київську міську митницю ДФС України визнати заявлену ТОВ «Марафет Хоум» митну вартість товарів в розмірі 9628,96 Євро, зазначену в митній декларації №UA100010/2019/329199 від 23.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки не містило передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Також, вказане рішення було прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/100033/2 від 24.04.2019. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час здійснення перевірки додатково поданих документів встановлено, що у митній декларації країни відправлення вказані коди товару , 340220000, проте при митному оформленні товару задекларовано за одним кодом згідно УКТ ЗЕД . Рахунок - фактура ТОВ "Транс Ліль" та акт надання послуг містять суму без ПДВ 833, 00 грн. за транспортно - експедиційні послуги, яка не додана декларантом до митної вартості. Крім того, декларантом додатково не надано на запит митниці, для підтвердження заявленої вартості товарів, документів у повному обсязі, а ті, що були надані містили розбіжності та не підтверджували числові значення складових вартості товару.

Таким чином, апелянт зазначає, що рішення про коригування митної вартості було винесено митницею правомірно, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги виявлені митним органом розбіжності щодо вартості товару та відсутність всіх необхідних відомостей, що унеможливлює перевірку всіх складових митної вартості у повному обсязі, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та скасування рішення митниці про коригування митної вартості товарів.

За наведених обставин, апелянт вважає, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України прийняте судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Позивачем, у свою чергу, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06 квітня 2019 року між ТОВ «Марафет Хоум» та «BIOCHIMICA Spa» було укладено Контракт №3 на підставі якого протягом строку дії вказаного Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах EXW зі складу «BIOCHIMICA Spa».

У квітні 2019 року «BIOCHIMICA Spa» здійснив поставку товарів позивачу на умовах EXW зі складу «BIOCHIMICA Spa», згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №005221 від 18.04.2019.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що для здійснення митного оформлення товару: мийні засоби та засоби для роздрібної торгівлі (не в аерозольній упаковці): арт.IPFBIDB617002 Mangiacalcare Deterg.for WC with «Bleach Toilet Active Gel» 750 ml (рідкий миючий засіб для туалетів), Всього 900 шт.арт.1PFBIDB616002 Mangiacalcare Deterg.for WC with «Descaler Active Gel» 750 ml (Рідкий миючий засіб для туалетів), всього 900шт.; арт.1PFBIMB602403 Scansafatiche Trigger «Marseille De greaser» 750ml (універсальний знежирюючий засіб) Всього 720 шт.; арт.1PFBIAG3498S5 Soft Fabric softener «Magic Flover» 50 washes 3000ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 144 шт; арт.1PFBIAG3502S5 Soft Fabric softener Magic Fresh» 50 washes 3000ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 288 шт; арт.1PFBIAG3501S5 Soft Fabric softener «Magic Passion» 50 washes 3000 ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 288 шт; арт.1PFBIAG3493S0 Soft Fabric softener «Olio di Argan» 50 washes 3000ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 144 шт; арт.1PFBIBC4016S3 Soft Heavy duty liquid detergent «Mix tag1» 1000ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 1440шт; арт.1PFBIBC4010S4 Soft Light duty liquid detergent «Marseille» 1000ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 720 шт; арт.1PFBIBF2022S2 Soft Heavy duty laundry liquid dete rgent «Aloe» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 576 шт; арт.I PFBIBF2005S7 Soft Heavy duty laundry liquid dete rgent «Clasic» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 576 шт; арт.I PFBIBF2021S2 Soft Heavy duty laundry liquid dete rgent «Colar Plus» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 960шт; арт.I PFBIBF2020S6 Soft Heavy duty laundry liquid dete rgent «Lavender» 2500ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768шт; арт.I PFBIBF2010S6 Soft Heavy duty laundry liquid dete rgent «White Musk» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 576 шт; арт.1PFB1BF2026S0 Soft Heavy duty laundry liquid detergent «Olio di Argan» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768 шт; арт.1SFBIUT096802 Soft Bleaching Additive Gr.600 (добавка для відбілювання) всього 504 шт; арт. 1SFBIUT096901 Soft White and tag1 stain remover 600gr.CLP (плямовивідник для білих та кольорових речей) всього 504 шт. Торговельна марка Mangiacalcare, SCANSAFATICHE, SOFT. Виробник: «BIOCHIMICA» S.p.A., країна виробництва ІТ до Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) №UА100010/2019/329199 від 23.04.2019 року на загальну суму 9628,96 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з МД № UА100010/2019/329199 від 23.04.2019 були подані наступні документи:

- контракт (код документу 4104);

- інвойс (код документа 3105);

- міжнародну товарно-транспортну накладну CMR (код товару 2730);

- сертифікат походження товарів;

- сертифікат перевезення (походження товарів форми EUR.1;

- документи на перевезення товарів;

- платіжне доручення на оплату товарів та інші документи.

Крім того, представником позивача для підтвердження митної вартості товару було направлено лист за номером №008 від 23.04.2019 на адресу Київської міської митниці ДФС України, щодо підтвердження митної вартості товару за №1 ВМД №100010/2019/329199 від 23.04.2019 разом з документами, які підтверджують митну вартість товару заявлену позивачем у митній декларації № UА100010/2019/329199 від 23.04.2019 на загальну суму 9628,96 Євро, а саме надано:

- договір-доручення №1610/18№3 13/12/2018/1 від 13.12.2018 на транспортне-експедиторське обслуговування;

- договір-заява на перевезення вантажу №128 від 12.04.2019 року;

- рахунок на сплату автотранспортних послуг № СФ-69/128 від 23.04.2019 року;

- копію експортної декларації країни відправлення №ІТ0 від 18.04.2019 року;

- прайс-лист виробника б/н від 26.03.2019 року;

- рахунок-проформу на попередню оплату товару №32 від 11.04.2019 року;

- прайс-лист ТОВ «Марафет Хоум» для реалізації в Україні б/н від 01.04.2019 року;

- видаткова накладка на фактичний продаж №3130 від 27.03.2019 року;

- видаткова накладна на фактичний продаж №2756 від 27.02.2019 року;

- видаткова накладна на фактичний продаж №2874 вд 14.03.2019 року.

24 квітня 2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100010/2019/100033/2.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00654.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 25.01.2019 №UA206010/2019/0511 та від 19.02.2019 № UA100010/2019/318578.

Крім того, проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.

Також під час здійснення Київською міською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; митна декларація країни відправлення містить дані, що не відповідають даним у документах, наданих при митному оформленні та додатково не надано на запит митниці, для підтвердження заявленої митної вартості товарів, документів в повному обсязі.

Отже, як повідомив відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з митною декларацією (МД) №UА100010/2019/329199 від 23.04.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 24 квітня 2019 №UA100010/2019/100033/2.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів прав до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору. При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

З огляду на зазначене, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/100033/2 від 24.04.2019.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Згідно ч. 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За правилами ч.2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 5-6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17, від 23 січня 2020 року у справі № 804/4365/16, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

В силу приписів ч.ч. 1-3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 стаття 54 МК).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів, дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність тверджень відповідача щодо неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною митною декларацією документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених Законом обмежень для застосування першого методу та обставин достатніх для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже, і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар, його ціну та не містять розбіжностей, а отже, підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про відсутність документального підтвердження транспортних витрат, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, на підтвердження розміру витрат на перевезення вантажу, декларантом було надано митному органу: договір-доручення №1610/18 на транспортно-експедиторське обслуговання від 16.10.2018 та договір-Заявка №128 на транспортно-експедиційне перевезення вантажів від 12.04.2019 року; довідку про транспортні витрати від 19 квітня 2019 року № 1904-19/1 .

Матеріали справи свідчать, що згідно рахунку - фактури СФ - 69/128 від 23 квітня 2019 року вартість наданих ПП "Транс-Ліль" послуг склала 70875 грн. з ПДВ, а саме: перевезення до митної території України - 45000,00 грн; перевезення на митній території України -24875,00 грн., транспортно - експедиційні послуги - 833, 00 грн.

Відтак, доводи податкового органу про те, що вказаний рахунок - фактура та акт надання послуг містять суму 833, 00 грн. за транспортно - експедиційні послуги без ПДВ та яка не додана декларантом до митної вартості, є безпідставними.

Крім цього, супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів.

Також, положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Щодо посилання апелянта на різні коди товарів у митних деклараціях, колегія суддів зазначає, що, у даному випадку, митна ставка товару за обома кодами лишилася незмінною, що не вплинуло на митну вартість спірних товарів.

Разом з цим, посилання апелянта на наявну інформацію в базах митного органу щодо вартості аналогічних товарів є необґрунтованим, оскільки митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказане узгоджується з проголошеними у ст. 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно ч. 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що митний орган не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що підлягає сплаті за цей товар.

Крім цього, Київською міською митницею ДФС не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» саме другорядного методу визначення митної вартості - резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення частини 3 статті 57 Митного кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У правових позиціях Верховного Суду неоднаразово наголошувалося на невідповідності рішень про коригування митної вартості товарів вимогам законодавства з тієї підстави, що митницею у спірних рішеннях не наведено пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії, умови поставки, комерційні умови тощо та не зазначено докладної інформації і джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанови Верховного Суду від 31.01.2018 р. № 813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 р. по справі № 804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи контролюючого органу не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О.Беспалов

В.Ю. Ключкович