Справа № 460/2782/19
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2021 року м. Рівне №460/2782/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про арешт коштів на рахунках платника податків, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про арешт коштів на рахунках платника податків.

Мотивуючи вимоги позову зазначало, що 27.09.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ №295 про проведення документальної планової виїзної перевірки відповідача. Вказував, що з огляду на те, що відповідач не допустив працівників податкового органу до проведення перевірки, то у відповідності до ст.94 Податкового кодексу України наявні підстави для застосування арешту коштів на рахунках платника податків. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 29.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відзив відповідачем не подано, а відтак у відповідності до вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою суду від 29.10.2020 провадження в адміністративній справі №460/2782/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/2659/19.

Ухвалою суду від 26.11.2020 провадження у справі №460/2782/19 - поновлено. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.01.2021 на 12:00 год.

Ухвалою суду від 11.01.2021 вирішено перейти до розгляду справи №460/2582/19 у порядку письмового провадження.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

27.09.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ №295 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 " тривалістю 10 робочих днів з 10.10.2019 (а.с.10, далі також - Наказ №295 від 27.09.2019).

Як встановлено судом, підставою для прийняття вказаного наказу стало включення відповідача до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік.

Також, податковим органом сформовано повідомлення від 27.09.2019 №131/17-00-33-04 про проведення документальної панової виїзної перевірки (а.с.11).

На підставі Наказу №295 від 27.09.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано направлення на проведення документальної планової виїзної перевірки від 09.10.2019 №168/17-00-33-04 та №169 17-00-33-04 (а.с.12, 13).

Головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області Довгалюк Юлією Василівною, направлення на перевірку від 09.10.2019 №168/17-00-33-04, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області Івановим Романом Анатолійовичем, направлення на перевірку від 09.10.2019 №169/7-00-33-04, з метою виконання Наказу №295 від 27.09.2019 представнику фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пред`явлені направлення на перевірку, довідки від 06.09.2019 №237/10/17-00-11-117, №228/10/17-00-11-117 (а.с.14,15) та вручено лист про надання документів від 09.10.2019 № 1377/ФОП/17-00-33-04-04.

10.10.2019, у з відмовою позивача у допуску до проведення документальної перевірки, позивачем складено акт відмови платника податків у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та відмови в ознайомленні із направленнями за №39/17-00-33-04/ НОМЕР_1 (а.с.16-17).

11.10.2019 рішенням про застосування адміністративного арешту майна платника податків №1473/ФОП/17-00 застосовано повний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 (а.с.20).

Також судом встановлено, що не погодившись із Наказом №295 від 27.09.2019, ФОП ОСОБА_1 оскаржила його до Рівненського окружного адміністративного суду (справа №460/2659/19).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №460/2659/19, що набрало законної сили 20.08.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.43-45) .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Пункт 94.1 статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п.94.5 цієї статті (п.94.3 ст.94 ПК України).

Пунктом 94.2 статті 94 ПК України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

За правилами п.94.19.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадку, визначеному, зокрема, пунктом 94.19.1, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється (п.94.21 ст.94 ПК України).

Зміст наведених норм свідчить про те, що за наявності відповідних умов, визначених у п.94.2 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Разом з тим, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (абз.2 пп.94.6.2 п.94.6 ПК України).

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 820/1929/17, арешт на кошти платника податків може бути накладений за наявності підстав, визначених п.94.2 ст.94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Верховний Суд в цій постанові вказав, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені п.94.2 ст.94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

При цьому положення ст.94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Системне тлумачення норм цієї статті свідчить, що адміністративний арешт коштів платника податків не є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і не може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Положення ст.94 ПК України викладаються в єдиному контексті, а її норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відсутність підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених ПК України.

Відповідно до пп.20.1.31 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Що ж до співвідношення понять "арешт коштів на рахунках" (пп.20.1.33 п.20.1 ст.20, абз.2 п.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України) та "зупинення видаткових операцій на рахунках" (пп.20.1.31 п.20.1 ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 ПК України), то відповідно до норм ПК України вони мають однакове значення з точки зору їх застосування як примусового заходу.

Згідно з п.9.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (з наступними змінами), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Як встановлено судом, Головне управління ДПС у Рівненській області на підтвердження обґрунтованості позовних вимог посилається на те, що відповідач не допустив його посадових осіб до проведення документальної перевірки при наявності законних підстав для її проведення.

Відповідач жодним чином не спростував вказані твердження податкового органу.

Більше того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №460/2659/19, що набрало законної сили, підтверджено правомірність Наказу №295 від 27.09.2019.

Суд враховує, що положеннями п.81.1 ст.81 ПК України визначено умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

За наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що зупинення видаткових операцій на банківських рахунках платника податків як захід примусу можливе у разі, коли відмова платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не була обумовлена відсутністю законних підстав для її проведення та/або обставинами, передбаченими абз.5 п.81.1 статті 81 ПК України.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №813/889/18, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність у Головного управління ДПС у Рівненській області достатніх правових підстав для звернення до суду щодо застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, на переконання суду, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, атому підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Матеріали справи не містять доказів понесення Головним управлінням ДПС у Рівненській області судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про арешт коштів на рахунках платника податків - задовольнити повністю.

Застосувати арешт коштів на рахунках платника податків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , шляхом зупинення видаткових операцій на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 березня 2021 року

Суддя С.А. Борискін