Справа № 260/2612/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2021 року м. Ужгород№ 260/2612/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явився,

представник позивача: адвокат Повідайчик Олег Іванович,

відповідач: Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головне Управління ДПС у Закарпатській області - представник Петрова Ольга Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Повідайчик Олега Івановича ( АДРЕСА_2 ) до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 17 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 01 березня 2021 року.

27 липня 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , через свого уповноваженого представника Повідайчик Олега Івановича , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області, якою просить визнати податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2020 року № прийняте Головним управлінням ДПС в Закарпатській області протиправним та скасувати його.

03 серпня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративні справі.

28 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02 лютого 2020 року ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання замінено відповідача: Головне управління ДПС у Закарпатській області на правонаступника - Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що впродовж останніх років здійснював підприємницьку діяльність особисто, не наймаючи робочу силу та не проводив підприємницької діяльності в нежитловому приміщенні за своїм місцем проживання, зокрема торгівлі з початку введення карантину. Відтак для нього є незрозумілим, у зв`язку з чим перевірка була проведена в присутності сторонньої особи, яка не має жодного відношення до підприємницької діяльності позивача й ніколи не була його працівником. Оскільки з акту вбачається, що перевірка була проведена за відсутності позивача (уповноваженої особи) - така є протиправною та не може створювати правових наслідків. Зауважує, що в наказі не міститься відомостей про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог цільового законодавства, а тому стверджує про безпідставність зазначеного наказу, що має наслідком його протиправність, жоден із вказаних документів не був пред`явлений позивачу. Наказ, який був залишений працівниками відповідача та повинен був вважатись підставою перевірки містить істотні недоліки, а саме: 1) в ньому відсутня дата початку перевірки; 2) наказ не скріплений печаткою, що в силу імперативних приписів п. 81.1. ст. 81 ПК України тягне за собою його недійсність. У зв`язку з викладеним, відповідач не мав законних підстав для проведення фактичної перевірки. Відтак, останній мав право не допустити такого до перевірки. Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист. Стверджує про те, що жодних фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 працівниками ДПС не проводилось, ніяких відомостей про складання вказаного акта, який був підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені позивач не має. Відповідно до акта перевірки така проводилась відповідачем (працівниками відповідача) в період з 10 год. 30 хв. 09.06.2020 по 16 год. 15 хв. 16.06.2020, за увесь цей період працівників відповідача у позивача не було, ніяких актів вони за його місцезнаходження (діяльності) не складали та на підпис чи ознайомлення останньому не подавали. Зауважує, що наявний акт не містить дати його складення, а його номер 0002027 є відмінним від зазначеного в оскаржуваному повідомленні-рішенні. Акт перевірки № 0329/07/16/32/ НОМЕР_1 від 17.06.2020 вказаний в повідомленні-рішенні до позивача не доводився, зміст такого для останнього є невідомим. Також звертає увагу на те, що відповідачем було проігноровано заяву представника позивача про відкладення розгляду матеріалів перевірки (вирішення питань застосування фінансових санкцій, складання протоколів тощо) на термін після закінчення карантину. Внаслідок цього рішення про застосування санкцій прийнято без участі позивача, з порушенням його права на захист законних інтересів і прав та негласно.

21 березня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що після ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки ОСОБА_3 , продавець, власноруч підписалась в направленні від 09.06.2020 р. о 10:30 та отримала копію наказу, чим підтвердила допуск до проведення фактичної перевірки. Проведеною фактичною перевіркою магазину за адресою АДРЕСА_3 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено факт зберігання алкогольних напоїв. До перевірки не було представлено ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, та не представлено довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та/чи тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання, за адресою магазину АДРЕСА_3 . Загальна сума алкогольних напоїв, які зберігались за адресою магазину АДРЕСА_3 , складає 1690,0 грн. Вищевказаним порушено вимоги ст.15 Закону № 481.

Під час розгляду справи по суті позивач та уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 21 травня 2020 року на ім`я начальника ГУ ДПС гр. ОСОБА_4 написано заяву про те, що за адресою АДРЕСА_3 здійснюється підприємницька діяльність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , де продають алкоголь та сигарети без касового апарату та без ліцензії, (а.с. 48).

05 червня 2020 року наказом Головного управління ДПС у Закарпатській області № 528 «Про проведення фактичних перевірок», відповідно до підпункту 20.1.10 пункту-20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, наказано провести у червні 2020 року фактичні перевірки згідно переліку (в додатку).

Згідно Додатку до наказу ГУ ДФС у Закарпатській області від 05.06.2020 року № 528, пунктом 1 переліку суб`єктів господарювання, фактичні перевірки яких будуть проведені у червні 2020 року зазначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з адресою місця торгівлі: АДРЕСА_3 , (а.с. 9-10).

05 червня 2020 року Головне управління ДПС у Закарпатській області видало направлення № 966/32-01 та № 967/32-01 про проведення з 09 червня 2020 року фактичної перевірки тривалістю 10 діб ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з адресою місця торгівлі: АДРЕСА_3 , (а.с. 49-50).

09 червня 2020 року направлення від 05 червня 2020 року № № 966 та № 967 пред`явлено продавцю ОСОБА_3 та вручено наказ від 05 червня 2020 року № 528 про проведення фактичної перевірки.

17 червня 2020 року Головним управління ДПС у Закарпатській області складено акт (довідку) № 0329/07/16/32/ НОМЕР_1 ( бланк № 000202), що встановлено судом у судовому засіданні 28 жовтня 2020 року, (а.с. 12-13).

Відповідно до даного акту, під час перевірки встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального».

16 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області складено акт відмови платника податків від підписання акта (довідки) про результати фактичної перевірки, (а.с. 51).

17 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області надіслано поштою примірник акту фактичної перевірки № 000202, (а.с. 11).

На підставі акту перевірки Головного управління ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2020 року № відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яким контролюючим органом застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 17 000 грн. за платежем адмін. штрафи та штрафна санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних. напоїв тютюну (код платежу 21081500), (а.с. 21).

Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач звернувся із даним позовом до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки, а саме:

- фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1);

- фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2);

- допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5);

- фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7);

- порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10).

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з абзацом 2 пункту 81.3 статті 81 ПК України керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов, як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Слід зазначити, що встановлені Главою 8 розділу ІІ ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 73, 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

21 травня 2020 року на ім`я начальника ГУ ДПС написано заяву гр. ОСОБА_4 про те, що за адресою АДРЕСА_3 здійснюється підприємницька діяльність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , де продають алкоголь та сигарети без касового апарату та без ліцензії, (а.с. 48).

Так, в матеріалах справи наявні копії: наказу про проведення фактичної перевірки від 05.06.2020 № 528, (а.с. 9), дослідженням якого встановлено, що він містить інформацію щодо підстави для проведення фактичної перевірки. Так, в наказі про проведення фактичної перевірки містяться посилання на положення підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 та підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статі 80 ПК України.

Норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є альтернативною та містить окрім такої підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, як отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, також приписи щодо такої самостійної підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом, як здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що виділено в окрему підставу сполучником також, який на переконання суду, вжито у значенні крім того, інакше зазначення такої підстави для проведення перевірки в нормі закону взагалі втрачає сенс.

Судом критично оцінюються доводи зазначені у позові, що Наказ, який був залишений працівниками відповідача та повинен був вважатись підставою перевірки містить істотні недоліки, а саме: 1) в ньому відсутня дата початку перевірки; 2) наказ не скріплений печаткою, що в силу імперативних приписів п. 81.1. ст. 81 ПК України тягне за собою його недійсність, з огляду на наступне.

Згідно дослідженого судом Наказу № 528, такий дійсно не містить печатки, однак встановлені судом обставини справи, вказують, що контролюючий орган за підписом начальника Головного управління ДПС в Закарпатській області на Наказі № 528 та додатку до Наказу ГУ ДПС від 05 червня 2020 року № 528 ( а.с.9-10), згідно належним чином оформлених направлень ГУ ДПС у Закарпатській області здійснило виїзд за адресою об`єкта торгівлі: АДРЕСА_3 . Після ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки ОСОБА_3 власноручно підписалась на направленні та отримала копію наказу, чим підтвердила допуск інспекторів до проведення фактичної перевірки.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено, що інспекторами здійснювалася перевірка без наявності для цього правових підстав, а тому окремі дефекти наказу про призначення перевірки не спростовують встановлених судом обставин справи та не можуть бути достатньою та єдиною підставою для визнання таких дій протиправними.

Згідно акту про результати фактичної перевірки ( а.с.13) зазначено, що до перевірки не представлено ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та не представлено довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_3 до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв.

Суд наголошує, що згідно з підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податковий орган мав законні підстави для проведення фактичної перевірки позивача, а наказ про проведення фактичної перевірки прийнято обґрунтовано, згідно з нормами чинного законодавства.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що посадові особи ГУ ДПС у Закарпатській області до проведення фактичної перевірки були допущені, оскільки продавець ОСОБА_3 ознайомилась з направленнями на перевірку, отримала копію наказу, про що власноруч зазначила у направленнях, що вже вище зазначалося судом (а.с. 49-50).

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акту (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акту (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акту (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Дослідженням акту перевірки № 0329/07/16/32/ НОМЕР_1 (бланк № 000202), (а.с. 12-13) встановлено його відповідність вимогам статті 86 ПК України, оскільки акт містить всі необхідні відомості про дії, вчинені посадовими особами відповідача під час перевірки, про встановлені перевіркою порушення, про всі використані документи тощо.

Разом з тим, 16 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області складено акт відмови платника податків від підписання акта (довідки) про результати фактичної перевірки, (а.с. 51).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що платник податків, який вважає порушеним порядок і підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, надалі предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Щодо безпосередньо наявності правопорушень, зазначених в акті перевірки, підстав та правильності застосування фінансових санкцій оскарженим рішенням.

На підставі акту перевірки Головного управління ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 13 липня 2020 року № відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яким контролюючим органом застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 17 000 грн. за платежем адмін. штрафи та штрафна санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алк. напоїв тютюну (код платежу 21081500), (а.с. 21).

28 жовтня 2020 року ухвалою суду викликано в судове засідання в якості свідків: ОСОБА_3 ; ОСОБА_6 - головного державного ревізор-інспектора за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв; ОСОБА_5 - головного державного ревізор-інспектора за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв.

ОСОБА_3 в якості свідка до суду не з`явилася, подала суду заяву, через поганий стан здоров`я (діабет, серцево-судинні захворювання та ін.), перебуває в групі підвищеного ризику серйозної симптоматики від захворювання COV1D-19. Зазначає, що законослухняна людина й ніколи не мала проблем із законом, і жодного разу не брала участі в судових засіданнях. Через це, навіть думка про необхідність відвідування суду та участі в судових засіданнях призводить до стресу. Стресові ситуації протипоказані їй за станом здоров`я, (а.с. 109).

Згідно вимог статті 206 КАС України, якщо в судове засідання не з`явилися свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, суд заслуховує думку учасників справи про можливість продовження судового розгляду справи за відсутності свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з`явилися, та постановляє ухвалу про продовження судового розгляду або про відкладення розгляду справи. Одночасно суд вирішує питання про відповідальність особи, яка не з`явилася.

Суд на підставі статті 206 КАС України продовжив судовий розгляд без допиту свідка ОСОБА_3 .

Під час допиту свідка, ОСОБА_5 , який відповідно до акту Головного управління ДПС у Закарпатській області № 0329/07/16/32/ НОМЕР_1 від 17 червня 2020 року здійснював інспекційне відвідування, ствердив, що 25 травня 2020 року надійшла скарга, на підставі якої 09 червня 2020 року він із колегою виїхав за скаргою у магазин за адресою: АДРЕСА_3 . На початку перевірки представилися, надали продавцю направлення та копію наказу. Зазначає, що продавець до чоловіка не могла додзвонитися. Під час проведення фактичної перевірки прибув ОСОБА_1 , який кричав та не давав завершити перевірку, а відтак акт перевірки дописували на вулиці. ОСОБА_3 до перевірки їх допустила. Зазначив, що складські приміщення там відсутні. Об`єкт був відчинений. Приміщення є магазином із кафетерієм, наявна тераса. На барній стійці та холодильнику були алкогольні напої.

Під час допиту свідка, ОСОБА_6 , який відповідно до акту Головного управління ДПС у Закарпатській області № 0329/07/16/32/ НОМЕР_1 від 17 червня 2020 року здійснював інспекційне відвідування, ствердив, що за адресою: АДРЕСА_3 продавцем була ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 . Вони зафіксували наявність алкогольних напоїв та магазин, ліцензія на продаж алкогольних напоїв відсутня, що було основної причиною перевірки. ОСОБА_1 просив їх залишити магазин, акт фактичної перевірки склали 16 червня 2020 року. Продавець ознайомилась із направленнями та допустила їх до перевірки, і надала дозвіл для фотофіксації. Під час перевірки встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, а не їх реалізація.

Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Згідно із статтею 1 Закону № 481/95-ВР, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку ведення Єдиною державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом ДПА України від 28.05.2002 № 251, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за № 670/6958 (зі змінами), У разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

В силу статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що перевіркою встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 алкогольних напоїв без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та/чи тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігань, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 17 000 грн., а відтак податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 13 липня 2020 року № не підлягає скасуванню, як протиправне.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інші доводи адміністративного позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та достатніх доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль