Справа № 0240/2635/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2635/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

24 лютого 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника позивача: Грицуляка Т. П.,

представника відповідача: Пенської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (складене 02 жовтня 2020 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 07.08.2018 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не запрошення позивача на розгляд його заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 .

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форма "Р" від 20.07.2018.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не запрошення ОСОБА_1 на розгляд його заперечень на акт перевірки №3139/1305/ НОМЕР_1 .

В задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 385 215,66 грн. відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1762 гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт належного оформлення позивачем операції з повернення товару, а тому висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України є обґрунтованими, що свідчить про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2018.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що акт перевірки від 02.07.2018, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам законодавства, зокрема, в акті перевірки не зазначено первинні документи, які підтверджують наявність факту порушення, не було наведено перелік документів, що відсутні на момент перевірки, не наведені акти, що засвідчують факт відмови платника податків подати необхідні документи.

Також вказано, що судом першої інстанції не досліджувались надані позивачем до суду копія книги обліків доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 , та копії актів повернення товарів із зазначенням кількості одиниць та грошових сум.

Крім того зазначено, що судом першої інстанції чітко встановлено, що відповідачем було порушено права позивача на особисту участь при розгляді його заперечень, внаслідок чого відбулось прийняття незаконного податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2018.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що в період з квітня 2016 по березень 2017 року включно, загальна сума отриманого апелянтом доходу. Який підлягає декларуванню становить 1 035 182,22 грн, що відповідає сумі, яка зафіксована в акті перевірки від 02.07.2018. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт належного оформлення позивачем операції з повернення товару.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.

03.12.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі, ухвалою від 18.01.2021 справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2021 о 09:40 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 , самозайнята особа 21.06.2004 був взятий на податковий облік за №3114 та станом на 18.06.2018 перебував на обліку в Гайсинській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

В період з 18.06.2018 по 22.06.2018, посадовими особами відповідача проведена позапланова документальна невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2015 по 18.04.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.04.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 18.04.2018.

02.07.2018 за наслідками проведеної перевірки складено акт за №3139/1305/ НОМЕР_1 , у висновках якого, окрім іншого, зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України (встановлено заниження суми податкових зобов`язань за перевіряємий період в сумі 278142,82 грн.).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки №3139/1305/ НОМЕР_1 позивач подав письмові заперечення щодо акту.

Разом із тим, за наслідком їх розгляду, відповідачем залишено акт перевірки без змін.

20.07.2018 на підставі виявлених порушень, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 385215,66 грн., в тому числі, за основним платежем 278142,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 69535,70 грн. та пеня 37537,14 грн.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, а також вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не запрошення позивача на розгляд заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , останній звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, в задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, а справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з пунктом 183.1 статті 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (пункт 183.2 статті 183 ПК України).

З наведеного слідує, що обов`язок зареєструватися платником ПДВ виникає у суб`єкта підприємницької діяльності за умови перевищення ним протягом останніх 12 календарних місяців виручки від здійснення операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Положеннями пункту 183.10 статті 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно акта перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , в ході перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що згідно книг обліку доходів та витрат позивачем в період з 01.04.2016 по 31.03.2017 отримано загальний дохід від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1035182,22 грн. Разом із тим, позивач, в порушення вимог пункту 183.2 статті 183 ПК України не подав до контролюючого органу у встановлений законом 10-денний строк заяву про його реєстрацію як платника податку на додану вартість.

Як наслідок, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.04.2017 по 18.04.2018 в сумі 278142,82 грн.

Приймаючи постанову від 11.12.2019, якою скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 та направляючи справу до суду першої інстанції для нового розгляду Верховний Суд зазначив, що неналежне оформлення результатів перевірки, зокрема незазначення в акті конкретних ідентифікуючих відомостей, не підтверджує факт вчинення позивачем порушень, які відображені в акті перевірки.

При цьому сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами. Аналогічні зауваження є справедливими і щодо форми та змісту окремого акту (довідки) перевірки дотримання.

Тому в даному випадку першочерговим для вирішення справи, що переглядається, було з`ясування питання перевищення/не перевищення позивачем за період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року виручки в розмірі 1000000 грн. (без урахування ПДВ), з яким пов`язується обов`язок платника податків зареєструватися платником податку на додану вартість, оскільки спірна сума ПДВ (278142,82 грн.) розрахована відповідачем із суми операцій за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року в розмірі 1390713,99 грн., тобто починаючи з періоду, в якому, на думку контролюючого органу, настав день, наступний за граничним днем для подання заяви про реєстрацію платником ПДВ у зв`язку із таким перевищенням.

Виходячи із вищевикладених висновків Верховного Суду слід зазначити, що з акту перевірки вбачається, що податковим органом зроблено висновки про заниження позивачем податку на додану вартість всього на суму 278 142,82 грн, однак в акті не вказано обгрунтувань цієї суми, а тому визначення її у висновках перевірки є безпідставним та необгрунтованим.

На підтвердження здійснених господарських операцій позивачем надавалися до суду першої інстанції копії видаткових та товаро-транспортних накладних, відомості про вантаж, акти звірки, акти приймання-передачі товару, платіжні доручення, які податковим органом не вимагались від платника податків, не досліджувались та не враховувались під час проведення перевірки.

При цьому в матеріалах справи наявні також копії накладних-вимог на відпуск/внутрішнє переміщення товарів, а також актів видачі коштів, які підтверджують повернення товару позивачу та видачу ним коштів, проте не були враховані контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Разом з цим, відповідачем в акті перевірки вказано, що згідно даних книг обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 ОСОБА_1 отримано загальний дохід від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1035182,22 грн. Сукупне перевищення доходу в розмірі 1 млн. грн. відбулося у березні 2017 року.

Проте, згідно наданих позивачем до суду першої інстанції накладних-вимог на відпуск/внутрішнє переміщення матеріалів та актів видачі коштів від 04.01.2017 на суму 7082 грн, від 26.10.2016 на суму 900 грн, від 24.08.2016 на суму 894 грн, від 15.12.2016 на суму 3031 грн, від 08.03.2017 на суму 2530 грн, від 17.01.2017 на суму 3160 грн, від 02.01.2017 на суму 4023,80 грн, від 02.09.2016 на суму 3157 грн, від 08.01.2017 на суму 2997 грн, від 08.09.2016 на суму 3132 грн від 29.05.2016 на суму 2399,77 грн, від 15.01.2017 на суму 7308 грн за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 позивачем, у зв`язку з поверненням товару, повернуто кошти на загальну суму 40 614,57 грн.

Таким чином, висновки податкового органу про отримання позивачем за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 загального доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1035182,22 грн. є необгрунтованими, оскільки згідно вищевказаних доказів позивачем за вказаний період повернуто кошти на загальну суму 40 614,57 грн. у зв`язку з чим, сума загального доходу позивача від здійснення підприємницької діяльності за цей період не перевищує 1 млн. грн.

В той же час податковим органом не були зазначені в акті перевірки первинні документи, які підтверджують наявність факту порушення, не враховано повернення позивачем коштів, не було наведено перелік документів, які відсутні на момент перевірки, не наведені акти, що засвідчують факт відмови платника податків подати необхідні документи.

Таким чином, під час проведення перевірки інспектором не взято до уваги всі первинні документи, що впливають на визначення обсягу оподаткованих операцій, дані для розрахунку перевищення 1 000 000 ліміту було взято лише з книг доходів та витрат, при цьому не враховано часткове повернення проданого позивачем товару в зазначений період, внаслідок чого змінився і отриманий ним дохід.

Відтак, неналежне оформлення результатів перевірки, зокрема незазначення в акті конкретних ідентифікуючих відомостей, не підтверджує факт вчинення позивачем порушень, які відображені в акті перевірки.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 11.12.2019 у даній справі.

Крім того, згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно матеріалів справи, не погоджуючись із висновками акта перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , позивач 09.07.2018 подав до контролюючого органу заперечення на акт перевірки, в яких, окрім іншого, виявив бажання бути присутнім під час їх розгляду, а тому просив попередити його про дату, час та місце розгляду його заперечень.

11.07.2018 відповідач направив на адресу позивача лист-запрошення на розгляд заперечень на акт перевірки, в якому зазначив, що розгляд відбудеться за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, об 11-й годині на 4-му поверсі, однак останній не містить дати проведення такого розгляду.

Крім того, відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідний лист-запрошення отримано позивачем 10.08.2018, в той час як лист Головного управління ДФС у Вінницькій області за результатами розгляду заперечень ОСОБА_1 на акт перевірки датовано 18.07.2018.

Відтак, відповідачем в порушення вимог п. 86.7 ст. 86 ПК України, не вжито належних заходів, спрямованих на повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду його заперечень на акт перевірки від 02.07.2018 №3139/1305/ НОМЕР_1 , що позбавило позивача можливості надати додаткові документи та пояснення для встановлення факту наявності чи відсутності порушення позивачем податкового законодавства.

Отже, з наведеного слідує, що податкове повідомлення-рішення № форма "Р" від 20.07.2018 прийняте податковим органом без встановлення факту перевищення позивачем виручки в розмірі 1000000 грн. (без урахування ПДВ), з яким пов`язується обов`язок платника податків зареєструватися платником податку на додану вартість, без дослідження первинних документів, які підтверджують господарські операції позивача та часткове повернення проданого позивачем товару, а також порушено порядок розгляду заперечень до акту перевірки, що свідчить про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

При цьому слід зазначити, що порушення порядку прийняття податкового повідомлення - рішення, а саме порушення порядку розгляду заперечень до акту перевірки в даних правовідносинах є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення рішення.

В той же час, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт належного оформлення позивачем операції з повернення товару із врахуванням положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) №547.

Стосовно таких тверджень колегія суддів зазначає, що повернення товару позивачу та видача ним коштів підтверджується копіями вищевказаних накладних-вимог на відпуск/внутрішнє переміщення товарів, а також актами видачі коштів.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що операції з повернення товару не оформленні у відповідності до положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) №547, та які у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених Законом, зобов`язані проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення.

Проте, відповідальність за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачена Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР. Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V "Відповідальність за порушення вимог цього Закону".

В даному ж випадку оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 181.1 ст. 181 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 ПК України, а не Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, а тому такі твердження суду першої інстанції є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № форма "Р" від 20.07.2018.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 29280 грн. судового збору сплаченого згідно квитанцій:

- №34495040 від 16.08.2018 на суму 7540,22 грн за подання позову (сплаті підлягало 5614,15 грн);

- №0.0..1 від 30.03.2019 на суму 8421 грн за подання апеляційної скарги;

- №0.0..1 від 03.08.2019 на суму 3840 грн,

№0.0..1 від 28.08.2019 на суму 5564 грн,

№0.0..1 від 05.10.2019 на суму 1824,31 грн за подання касаційної скарги;

- 0.0..1 від 03.12.2020 на суму 5778,23 грн за подання апеляційної скарги.

При цьому 1926,07 грн сплачених позивачем згідно квитанції №34495040 від 16.08.2018 на суму 7540,22 грн за подання позову є переплатою та можуть бути повернуті позивачу після звернення до суду першої інстанції (до якого було сплачено судовий збір) із відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 липня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 385 215,66 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 29 280 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят гривень) судових витрат понесених на сплату судового збору.

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 березня 2021 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.