Справа № 380/1248/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1248/20 пров. № А/857/9840/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІКО» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 380/1248/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІКО» про стягнення заборгованості з рахунків у банках,

суддя в 1-й інстанції - Мричко Н.І.,

час ухвалення рішення 13 год.15 хв.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 29.05.2020,-

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2020 року позивач - Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіко» (далі - ТзОВ «Зіко», відповідач) та просило стягнути з ТзОВ «Зіко» до бюджету грошові кошти в розмірі 135412,70 грн., які знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом за період з 11 березня 2018 року по 23 вересня 2019 року на загальну суму 135412,70 грн., з них по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 49078,67 грн. та по податку на прибуток - 86334,03 грн. Вказує, що на теперішній час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Враховуючи те, що відповідач не вживає жодних заходів для погашення податкових зобов`язань, тому просить стягнути вищезазначені грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року позов задоволено. Стягнуто до бюджету з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіко» (місцезнаходження: 79020, м. Львів, вул. Чорновола, 45А, корп. 5, ) грошові кошти в розмірі 135412 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста дванадцять) грн. 70 коп., які знаходяться на рахунках в банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - ТзОВ «ЗІКО» оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 380/1248/20 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, яким би підтверджувалась наявність факту заборгованості перед бюджетом за період з 11 березня 2018 року по 23 вересня 2019 року на загальну суму 135412 грн. 70 коп., з них по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 49078 грн.67 коп. та по податку на прибуток 86334 грн. 03 коп.

02 лютого 2021 року позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТзОВ «Зіко» зареєстроване як юридична особа 27 жовтня 1993 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (, місцезнаходження: 79058, Львівська область, місто Львів, Шевченківський район, проспект В. Чорновола, будинок 45А, корпус 5) (а.с. 9-13).

Згідно з ідентифікаційних даних ТзОВ «Зіко» має відкриті рахунки в банківських установах (а.с. 6-8).

Як видно з довідки ГУ ДПС у Львівській області від 24 вересня 2019 року № 653/9/55.08-16 за ТзОВ «Зіко» () станом на 23 вересня 2019 року перед бюджетом за період з 11 березня 2018 року по 23 вересня 2019 року рахується податковий борг в сумі 135412,70 грн., а саме: (14010100) по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 49078,67 грн.: в т. ч. основний платіж - 5300,00 грн., штрафні санкції - 41862,49 грн., пеня - 1916,18 грн. та (11021000) по податку на прибуток приватних підприємств - 86334,03 грн.: в т. ч. основний платіж - 84733,35 грн., штрафні санкції - 1600,68 грн. (а.с. 4).

Податкова заборгованість в сумі 86334,03 грн. по податку на прибуток приватних підприємств (11021000) виникла внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань, а саме:

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства, подана ТзОВ «Зіко» 26 лютого 2018 року за звітній (податковий) період 2017 року, згідно з якою сума податку на прибуток підприємства, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за звітній період 2017 року становить 20154,00 грн. (а.с. 18-19) (несплачений залишок становить 10483,35 грн.);

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства, подана ТзОВ «Зіко» 08 травня 2018 року за звітній (податковий) період І квартал 2018 року, згідно з якою сума податку на прибуток підприємства, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за звітній період І квартал 2018 року становить 19642,00 грн. (а.с. 20-21).

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства, подана ТзОВ «Зіко» 08 серпня 2018 року за звітній (податковий) період півріччя 2018 року, згідно з якою сума податку на прибуток підприємства, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за звітній період І півріччя 2018 року становить 23819,00 грн. (а.с. 28-29).

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства, подана ТзОВ «Зіко» 09 листопада 2018 року за звітній (податковий) період три квартали 2018 року, згідно з якою сума податку на прибуток підприємства, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за звітній період три квартали 2018 року становить 30789,00 грн. (а.с. 30-31);

- податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2018 року № , згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) в сумі 600,68 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта №799/13-01-12-35/20780508 від 17 квітня 2018 року (а.с. 22);

- податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2018 року № , згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) в сумі 1000,00 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта №1414/13-01-12-35/20780508 від 06 червня 2018 року (а.с. 25).

Податкова заборгованість в сумі 49078,67 грн. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) виникла внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2018 року №, згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 14304,69 грн., винесене Личаківською ОДПІ (Шевченківське відділення) на підставі акта № 001788/13-01-12-31/20780508 від 18 липня 2018 року (а.с. 33) (залишок несплаченої суми становить 4347,82 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2018 року №, згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 2294,92 грн., винесене Личаківською ОДПІ (Шевченківське відділення) на підставі акта № 001789/13-01-12-31/20780508 від 18 липня 2018 року (а.с. 34);

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2018 року № , згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штрафи за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (30 14010100) на загальну суму 11830,76 грн., винесене Личаківською ОДПІ (Шевченківське відділення) на підставі акта перевірки № 002370/13-01-12-31/20780508 від 20 липня 2018 року (а.с. 37-38);

- податкове повідомлення-рішення від 14 січня 2019 року № , згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штрафи за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (30 14010100) на загальну суму 14063,87 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській обл. (Шевченківський район м. Львова) на підставі акта перевірки № 75/13-01-52-12/20780508 від 14 січня 2019 року (а.с. 43-44);

- податкове повідомлення-рішення від 14 березня 2017 року № , згідно з яким контролюючим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 170,00 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській обл. на підставі акта перевірки № 78/13-01/12-01/20780508 від 13 березня 2017 року (а.с. 50);

- податкове повідомлення-рішення від 24 січня 2019 року №, згідно з яким контролюючим органом зобов`язано сплатити штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) в сумі 9155,12 грн., винесене ГУ ДФС у Львівській обл. (Шевченківський район м. Львова) на підставі акта № 000262/13-01-52-12/20780508 від 24 січня 2019 року (а.с. 47);

- уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданий ТзОВ «Зіко» 20 грудня 2018 року, згідно з яким сума штрафу, нарахована платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки становить 154,00 грн. (а.с. 32).

- уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданий ТзОВ «Зіко» 20 грудня 2018 року за звітній (податковий) період, що уточнюється - 10 місяць 2018 року, згідно з яким сума штрафу, нарахована платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки становить 5146,00 грн. (а.с. 49).

- згідно з розрахунку недоїмки по ТзОВ «Зіко» () по податкових зобов`язаннях за період з 11 березня 2018 року 23 вересня 2019 року залишок несплаченої пені становить 1916,18 грн. (а.с. 14-16).

Оскільки, у встановлений законодавством строк, відповідач не сплатив узгоджені грошові зобов`язання у добровільному порядку, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявлена позивачем до стягнення сума є узгодженою та станом на дату вирішення справи набула статусу податкового боргу та відповідачем не сплачена, відтак така підлягає стягненню з рахунків ТзОВ «Зіко» в банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.95.4. ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до приписів пункту 123.1 статті 123 57 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 57 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 57 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.5 ст. 59 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 57 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Аналіз зазначеного вказує на те, що зверненню контролюючого органу до суду щодо стягнення сум податкового боргу передують певні досудові процедури, які направлені на спонукання платника податків самостійно сплатити податковий борг. До таких процедур, поміж іншим, віднесено направлення такому платнику податків податкової вимоги, з дня надіслання якої починає свій перебіг шістдесятиденний термін та зі спливом цього строку у контролюючого органу з`являється право на звернення до суду за стягненням сум податкового боргу.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків врегульовано статтями 95-99 Податкового кодексу України, якими визначено, у тому числі, перелік заходів, що можуть вживатися контролюючим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема, стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що закон передбачає два способи забезпечення погашення податкового боргу: шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків та шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі.

Кожен з цих способів застосовується податковим органом окремо та послідовно на підставі судового рішення. При цьому закон саме на податковий орган покладає певний обсяг повноважень та обов`язків по встановленню питань щодо можливості стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які перебувають у власності платника податків (наявність банківських рахунків, достатність коштів на таких рахунках тощо), а також щодо опису майна в податкову заставу, за рахунок якого податковий борг може бути стягнений.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою погашення заборгованості, відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, контролюючим органом складено та надіслано відповідачу корінець податкової вимоги форми «Ю» від 20 березня 2018 року № 34738-17, на загальну суму 15483,35 грн., в тому числі основний платіж - 15483,35 грн. (код бюджетної класифікації 11021000). Докази надіслання та отримання відповідачем корінця податкової вимоги містяться в матеріалах справи, а саме згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, вручена відповідачу 03 травня 2018 року (а.с. 17).

В матеріалах справи відсутні відомості, що заборгованість відповідача до моменту розгляду справи переривалась або є погашеною.

Крім того, доказів оскарження/скасування податкової вимоги, форми «Ю» від 20 березня 2018 року № 34738-17 суду не надано.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки за відповідачем рахується податкова заборгованість на загальну суму 135412,70 грн, яка є узгодженою та несплачена у добровільному порядку в установлені строки, внаслідок чого набула статусу податкового боргу, відтак позовні вимоги про стягнення податкового боргу підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІКО» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі № 380/1248/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року.