Справа № 200/1572/21-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р. Справа№200/1572/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання дій неправомірними і зобов`язання зняти арешт, -

У С Т А Н О В И В:

26 лютого 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання дій неправомірними і зобов`язання зняти арешт.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. по справі №200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 було стягнуто з неї в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937,77 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036,26 грн. (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок).

На виконання цього рішення суду рішення було видано виконавчий лист, який стягувач пред`явив до виконання.

22.05.2020 року Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) відкрив виконавче провадження за цим виконавчим листом, про що свідчить реєстр виконавчих проваджень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 р. було змінено порядок виконання рішення суду по справі №200/382/19-а на наступний порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. по справі №200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 : стягувати з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94 937,77 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036, 26 грн. (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

В грудні позивачка не змогла зняти гроші зі свого банківського рахунку, відкритого в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» ІВАN: НОМЕР_1 . В банку їй було роз`яснено, що на цей рахунок відповідачем накладено арешт на підставі постанови про арешт майна від 02.07.2020 року.

02.12.20202 року позивачка звернулась телефоном до Державної установи «Урядовий контактний центр» щодо неправомірності накладення арешту на банківській рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» ІВАN НОМЕР_1 , так як на цей рахунок вона отримує пенсію на себе та свого сина інваліда та субсидію на сплату житлово-комунальних послуг.

Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) від 14.12.2020 роу було повідомлено позивачку про неможливість зняття арешту з банківського рахунку.

09.12.2020 року позивач отримав від відповідача лист в якому було повідомлено, що відповідач змінив порядок виконання рішення суду. В той же час до теперішнього часу позивачці не надсилалось копію постанови про арешт майна від 02.07.2020 року.

Просить суд:

Поновити строк звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з поважною причиною його пропуску, а саме не отримання на час звернення до суд з цим позовом постанови про арешт майна від 02.07.2020 р.

Визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) код ЕДРПОУ 34908779, щодо відмови в скасуванні арешту на рахунок позивачки ІВАN НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк».

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) код ЕДРПОУ 34908779, зняти арешт з рахунку позивачки ІВАN НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк».

Витребувати із Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) код ЕДРПОУ 34908779, копію постанови про арешт майна від 02.07.2020 р. та копії всіх матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом за рішенням суду по справі №200/382/19-а.

Відповідачем не надано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Донецькій області не скористалося своїм правом на надання пояснень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року провадження по справі відкрито за правилами глави 11 розділу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» КАС України та призначив судове засідання на 26 лютого 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року суд залучив до участі у справі в якості належної третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача Головне управління Державної податкової служби України в Донецькій області та відклав розгляд справи на 04 березня 2021 року.

04 березня 2021 року позивач в судове засідання не з`явився. Надала заяву про розгляд справи в її відсутність.

Представник відповідача 04 березня 2021 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача Головне управління ДПС у Донецькій області в судове засідання 04 березня 2021 року не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 яка є громадянкою України відповідно до паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 17.08.2017 року, орган що видав № 1436. ІПН № НОМЕР_3 .

Відповідачем є Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) який є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області .

Щодо строків звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів.

Позивач зазначає, що на час звернення до суду вона навіть не отримала постанови про арешт майна від 02.07.2020 року.

Відповідач не дав ніяких пояснень з приводу не надання позивачу постанови про арешт майна від 02.07.2020 року.

Тому, суд вважає що строк звернення до суду позивачем не пропущений і тому його не треба поновляти.

Щодо суті позовних вимог.

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи захворювання безстроково згідно з посвідченням НОМЕР_4 від 03.11.2008 року та довідкою МСЕК серія 10ААВ № 430858 від 01.07.2015 року.

Згідно трудової книжки НОМЕР_5 ОСОБА_1 звільнена з ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» 10.01.2018 року за власним бажанням по уходу за дитиною інвалідом.

Син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства згідно з посвідченням.

Відповідно до довідок з АТ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 має виплати з Пенсійного та соціального фондів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року по справі №200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 було стягнуто з неї в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94937,77 грн (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9 036,26 грн. (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок).

На виконання цього рішення суду рішення було видано виконавчий лист, який стягувач пред`явив до виконання.

22.05.2020 року Центральний ВДВС у м. Маріуполі Східного МРУ МЮ (м. Харків) відкрив виконавче провадження за цим виконавчим листом, про що свідчить реєстр виконавчих проваджень.

Державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62082809 від 22.05.2020 року за виконавчим листом № 200/382/19-а виданим Донецьким окружним адміністративним судом 23.05.2019 року.

02.07.2020 року державним виконавцем була прийнята постанова про арешт коштів боржника ВП № 62082809 від 02.07.2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року було змінено порядок виконання рішення суду по справі №200/382/19-а на наступний порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. по справі №200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 : стягувати з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94937,77 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень сімдесят сім копійок), а також військового збору у розмірі 9036,26 грн. (дев`ять тисяч тридцять шість гривень двадцять шість копійок) щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

09.12.2020 року державним виконавцем була прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 62082809 від 09.12.2020 року.

В грудні позивач не змогла зняти гроші зі свого банківського рахунку, відкритого в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» ІВАN: НОМЕР_1 . В банку їй було роз`яснено, що на цей рахунок відповідачем накладено арешт на підставі постанови про арешт майна від 02.07.2020 року.

Позивач звернулася до відповідача зі зверненням про зняття арешту з коштів на банківському рахунку.

Листом від 14.12.2020 року № 35411/А-7501/04.4 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до вимог закону зняти арешт можливо тільки на підставі рішення суду.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у скасуванні арешту з її рахунку, на який позивачу виплачується пенсія, соціальні виплати та субсидія оскілки окремий порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визначений розділом IX, не передбачає застосування арешту на рахунки для виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1-3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином, на час прийняття постанови про арешт коштів боржника 02.07.2020 року ВП № 62082809, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» і його дій по винесенню цієї постанови були правомірними.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином суд доходить висновку, що доводи позивача що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з рахунку боржника на який надходять пенсійні виплати є доведеними, а тому арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум відрахування за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Окрім того суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомила відповідача про те що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року було змінено порядок виконання рішення суду по справі №200/382/19-а на наступний порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. по справі №200/382/19-а за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до ОСОБА_1 : стягувати з ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 94937,77 грн., а також військового збору у розмірі 9036,26 грн. щомісячними платежами не більш як 20 відсотків розміру пенсії ОСОБА_1 .

Таким чином, станом на час розгляду скарги позивача державному виконавцю було відомо про те що рахунок боржника відкритий у АТ «ПРИВАТБАНК» має спеціальний режим використання, а тому суд доходить висновку, що після отримання державним виконавцем документального підтвердження, що цей рахунок боржника має спеціальний режим використання, зняття арешту з нього ним здійснено не було.

Отже, дії відповідача пов`язані з відмовою зняти арешт з коштів боржника після отримання відомостей про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, слід визнати протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) зняти арешт з рахунку позивачки ІВАN НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Способи захисту права, як передбачені КАС України це дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав.

Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки арешт на кошти позивача накладений постановою державного виконавця ВП № 62082809 від 02.07.2020 року то повним та ефективним засобом порушеного права, буде скасування постанови про арешт коштів боржника від 02.07.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи що ухвалою суду позивачеві було відстрочено сплату судового збору, сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови про арешт майна від 02.07.2020 року, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків), код ЕДРПОУ 34908779, щодо відмови в скасуванні арешту на рахунок позивачки ІВАN НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк».

Скасувати постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 02.07.2020 року ВП № 62082809.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) (код ЕДРПОУ 34908779) на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та підписано суддею головуючим 04 березня 2021 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков