Справа № 420/4675/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4675/20
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі № 420/4675/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" до Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2020 року ТОВ "100 ШИН+" звернулось з адміністративним позовом, у якому просило

- визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ « 100 ШИН+» за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500020/2020/00243;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2020/000057/2 від 19.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що що 19.11.2019 між ТОВ « 100 ШИН+» (покупець) та «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD», Китай (СN) (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № YONG-100SH, відповідно до умов якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні та легкові шини в асортименті. Позивач вказав, що для здійснення митного оформлення товару, придбаного за вказаним контрактом, позивачем була подана до Одеської митниці ДФС електронна митна декларація № UA500020/2020/214017 від 19.05.2020 та визначено митну вартість товару за першим методом за ціною товару. Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500020/2020/000057/2 від 19.05.2020, яким митну вартість визначено за резервним методом. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості протиправним, та зазначає, що в експортній декларації Китайської Народної Республіки від 13.03.2020 № 00014745, зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах CFR, кількість місць 268, сума 31 885 дол. США, номер контейнера TGBU6146322, експортна декларація містить дані про постачальника «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD», найменування товару (шини для вантажних автомобілів, вага 13260 кг), що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації № UA500020/2020/214017 від 19.05.2020 та поданих позивачем до митного оформлення документах, зокрема у пакувальному листі Б/Н від 16.03.2020; рахунку-проформі № YS19001SH від 17.12.2019; рахунку-фактурі (інвойс) YS19001SH від 16.03.2020; Коносаменті YMLUM240152084 від 16.03.2020. Відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту), проформу-інвойс чи рахунок-фактуру не впливає на числові значення складових митної вартості товару. У митній декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 00014745, в графі що має назву «Номер букінгу (коносаменту) зазначений саме номер букінгу М240152084, тобто номер бронювання місця на судні, що зазвичай співпадає з номером навантажувального ордеру (shipping order), а номер букінгу М240152084, в митній декларації країни відправлення співпадає з номером букінгу, що зазначений в коносаменті від 16.03.2020 № YMLUM240152084. Лист постачальника від 19.05.2020, також, підтверджує, що в митній декларації країни відправлення від 13.03.2020 зазначений саме номер букінгу. Також, представник позивача зазначає, що експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Китаї), до того ж містить данні про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування кількість та ціну товару, номера контейнерів, що в повній мірі співпадають з даними зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах на підставі яких була здійснена зовнішньоекономічна операція. Позивач зазначає, що оскільки відповідно до умов поставки CFR, страхування товару не є обов`язковим, страхування товару не було здійснено продавцем, та не здійснювалось покупцем. Згідно з п. 8 ч. ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, вимоги щодо надання страхових документів, а також, документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30 вересня 2020 року позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби щодо відмови у митному оформленні товару із застосуванням митної вартості, заявленої ТОВ « 100 ШИН+» за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Скасував картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500020/2020/00243.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2020/000057/2 від 19.05.2020 року.

Стягнув з Одеської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» () суму сплаченого судового збору в розмірі 6 306,00 коп. (шість тисяч триста шість гривень 00 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- в копії митної декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 000147 зазначений номер документу, що не відповідає номеру коносаменту, наданого до митного оформлення разом з митною декларацією, не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого товаросупровідного документу, що унеможливило ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

- відповідно до наданих товаросупровідних документів поставка товару здійснювалась відповідно до умов поставки СFR Одеса згідно ІНКОТЕРМС 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару;

- у наданих до митного оформлення документах (контракті, комерційному інвойсі транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. У наданих до мита оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 19.11.2019 між компанією «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD» (Китай), як продавцем, та ТОВ « 100 ШИН+», як покупцем, укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № YONG-100SH (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець відвантажує товар вантажні та легкові шини в асортименті бренду, вказаного в комерційному інвойсі, виробництва компанії «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD», а Покупець отримує товар у відповідності до комерційного інвойсу, який є невід`ємною частиною даного Контракту.

Пунктом 2.1 договору визначено, що товар відвантажується в один або декілька контейнерів. Розмір, тип і кількість контейнерів зазначається в пакувальному листі.

Базові умови поставки за договором є умови, зазначені в комерційному інвойсі, які повинні відповідати правилам «Інкотермс-2010» (п. 4.1).

Згідно з п. 3.3 Договору, вартість товару визначається у відповідності до умов «Інкотермс-2010», за яких вона була виставлена продавцем.

На виконання умов зазначеного договору підприємство SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD» поставило ТОВ « 100 ШИН+» партію товару: шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121, тип камерні та безкамерні.

З метою здійснення митного оформлення товару Позивач до Одеської митниці Держмитслужби 19.05.2020 подав митну декларацію № UA500020/2020/214017, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

ТОВ « 100 ШИН+» до митного оформлення було надано:

пакувальний лист Б/Н від 16.03.2020, рахунок-проформа № YS19001SH від 17.12.2019, рахунок-фактура № YS19001SH від 16.03.2020, коносамент № YMLUM240152084 від 16.03.2020, навантажувальний документ № 74089 від 18.05.2020, сертифікат про походження товару № 20С3705В0073/00127 від 16.03.2020, банківські платіжні документи, що стосуються товару № 1 від 18.12.2019 та № 8 від 07.05.2020, прейскурант виробника товару Б/Н від 16.03.2020, розрахунок ціни (калькуляція) № YS19001SH від 16.03.2020, зовнішньоекономічний договір № YONG-100SH від 19.11.2019 року, копія митної декларації країни відправлення 00014745.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

19.05.2020 від митного органу було отримано електронне повідомлення декларанту. Відповідно до змісту повідомлення, за результатом опрацювання всіх поданих документів відповідачем було встановлено, що подані документи містять розбіжності. Враховуючи вищезазначене відповідачем було зобов`язано позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) копію митної декларації країни відправлення та її переклад, 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання даної вимоги позивач надав відповідачу лист-пояснення від 19.05.2020, переклад митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, що підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

19.05.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2020/000057/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 5000200/2020/00243.

В обставинах прийняття Рішення зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- в копії митної декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 00014745 зазначений номер документу, що не відповідає номеру коносаменту, наданого до митного оформлення разом з митною декларацією, не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого товаросупровідного документу, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, а також, у декларації країни відправлення внесено код товару на рівні десяти знаків, який не відповідає задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД;

- відповідно до наданих товаросупровідних документів поставка товару здійснюється відповідно до умов поставки CFR Одеса, згідно ІНКОТЕРМС 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (Контракті, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/ не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 49 Митного кодексу України (далі МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини .

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України , у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У частині 5 статті 53 МК України зазначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України , контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У частині 3 статті 54 МК України зазначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У відповідності до частини 3 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу .

Відповідно до частини 4 статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності .

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта, а у митного органу, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є право витребувати додаткові документи.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, апеляційний суд зазначає, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що позивачем надано копію митної декларації країни відправлення № 00014745 від 20.03.2020, вказана декларація містить відомості про постачальника товару «SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD», вантажоодержувача ТОВ « 100 ШИН+», по товар: шини (вантажні) для вантажних автомобілів у кількості 268 шт., на загальну суму 31 885,00 дол. США. Відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача та про товар відповідають відомостям, що вказані в пакувальному листі Б/Н від 16.03.2020, рахунку-проформі № YS19001SH від 17.12.2019, інвойсі № YS19001SH від 16.03.2020, коносаменті № YMLUM240152084 від 16.03.2020. У графі декларації країни відправлення під назвою «номер букінгу (коносаменту)» зазначено номер букінгу М240152084, тобто номер бронювання місця на судні, що підтверджується листом постачальника товару SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD від 19.03.2020 року, що наявний в матеріалах справи.

Номер букінгу М240152084 відповідає номеру, що зазначений в коносаменті від 16.03.2020 № YMLUM240152084.

Вирішуючи питання щодо посилань представника відповідача на невідповідність десятизначного коду товару, що вказаний у митній декларації країни відправлення коду товару згідно з УКТЗЕД, суд першої інстанції виходив з того, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

В свою чергу, експортна декларація заповнюється постачальником та є документом, який надається до митного оформлення у разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відомості про код товару, що зазначений в експортній декларації, з урахуванням того, що відомості про вантаж та сторін угоди, що вказані в цій декларації, відповідають наданим до митного оформлення коносаменту, інвойсу, договору, пакувальному листу, не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Митний орган, у якості однієї із розбіжностей, що виявлені в документах позивача, зазначив, що відповідно до наданих товаросупровідних документів поставка товару здійснюється відповідно до умов поставки CFR Одеса, згідно ІНКОТЕРМС 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (Контракті, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/ не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Так, згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс в редакції від 01.01.2011 року, термін CFR "вартість і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Термін CFR зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Відповідно до правила А.3. у продавця відсутні зобов`язання щодо страхування товару.

Відповідно до правила Б.3. у покупця відсутні зобов`язання щодо страхування товару.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України, страхові документи надаються у тому випадку, якщо здійснювалося страхування товару.

Як вбачається з матеріалів справи, страхування вантажу не здійснювалося сторонами контракту, про що митницю було повідомлено листом від 19.05.2020 (а.с.24).

Разом з цим, слід зауважити, що в експортній вантажній митній декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 00014745 у графі Номер букінгу (Коносаменту) вказано М240152084, тобто номер бронювання місця на судні, який зазвичай співпадає з номером коносаменту.

Номер букінгу М240152084, в митній декларації країни відправлення співпадає з номером букингу , що зазначений в коносаменті від № YMLUM240152084 від 16.03.2020 в графі «booking» .

Лист постачальника від 19.05.2020 « SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD », також підтверджує, що в митний декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 00014745 зазначений саме номер букінгу. Крім того посилання в митній декларації країни відправлення на номер букінгу не свідчить про наявність розбіжностей та про можливе заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 25.01.2019 по справі №815/5398/17, також від 06.09.2019, справа № 815/2501/18.

Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Зокрема, згідно з положеннями пунктів 2, 4 частини другої цієї статті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вбачається з МД № UА500020/2020/214017 від 19.05.2020 та документів поданих ТОВ «100 ШИН+» до митного оформлення, поставка товару відбувалась на умовах CFR (Odessa) , Країна відправлення /експорту: Китай, розмір партії становить 268 шт.

А у використаній митним органом МД № UА 500020/2020/205859 від 26.02.2020 , поставка товару була здійснена на умовах FОВ (SHENZHEN), а розмір партій товарів новить 879 шт.

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Натомість в оскаржуваному рішенні відповідач не зробив коригувань з огляду на умови поставки та обсягу партії Товару.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 816/1199/15-а.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У частині 8 статті 57 МК України, зазначено, що лише у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідач неправомірно застосував резервний метод при визначенні митної вартості ігноруючи попередні методи при об`єктивній можливості їх застосування.

В рішенні про коригування митної вартості митний орган зазначив, що "у митного органу відсутня інформація стосовно операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами", внаслідок чого він застосовує саме шостий (резервний) метод.

Це твердження митного органу про відсутність інформації про операції з ідентичними товарами, на думку позивача, із якою погоджується апеляційний суд, не відповідає дійсності, оскільки:

- 30.09.2019, відповідачем було здійснене митне оформлення товару (МД № UA500010/2019/027330). Шини пневматичні гумові нові індекс навантаження більш як 121 Виробник компанія « SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD ») Китай (CN) . Країна виробництва - Китай, умови поставки: CFR(Odessa), митна вартість визначена на першим методом на рівні 122,49 Долари США за 1 кг. нетто (а.с.41-42).

Тобто було здійснене оформлення ідентичного товару який був поставлений на митну територію України тим самим Виробником на тих самих умовах.

Проте, ця інформація не була взята митним органом до уваги, в порушення статті 57 МК України.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судовому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваних рішень митниці.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Щодо посилання апелянта на те , що в копії митної декларації країни відправлення від 13.03.2020 № 000147 зазначений номер документу, що не відповідає номеру коносаменту, наданого до митного оформлення разом з митною декларацією, не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого товаросупровідного документу, що унеможливило ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в експортній декларації Китайської Народної Республіки від 13.03.2020 № 00014745, зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах СFR, кількість місць 268, сума - 31885 дол. США, номер контейнера ТGBU146322 Експортна декларація також містить дані про постачальника («SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO.,LTD»), найменування товару (шини для вантажних автомобілів, вага 13260 кг, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації № 00014745 від 19.05.2020 та поданих позивачем до митного оформлення документах, зокрема у пакувальному листі Б/Н від 16.03.2021; рахунку-проформі № YS19001SH від 17.12.2019; рахунку - фактурі (інвойс) YS190018Н від 16.03.2020; Коносаменті № YMLUM240152084 від 16.03.2020 (а.с.17,20,26,38, 39,40)

До того ж відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту), проформу-інвойс чи рахунок-фактуру не впливає на числові значення складових митної вартості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах по справах: від 22.04.2019, справа № 815/6242/17; від 25.01.2019 , справа №815/5398/17; від 25.01.2019, справа № 815/5823/17.

Щодо доводу апелянта про відсутність будь-якої інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, колегія суддів наголошує, якщо за твердженням декларанта додаткових витрат пов`язаних зі страхуванням, навантаженням, обробкою, не було , то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН+" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі № 420/4675/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.