Справа № 520/5311/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 р.Справа № 520/5311/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Горшкова О.О.) від 26.08.2020 року (повний текст складено 02.09.20 року) по справі № 520/5311/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-пост"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив:

- №8 від 09 квітня 2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) на 682026,00 гри. та штрафною (фінансовою) санкцію (штраф) в сумі 170506,50 грн., а всього 852 532,50 грн.;

- №8 від 09 квітня 2020 року про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період 9 міс. 2019 року на суму 625 099,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Зазначив, що оскільки у позивача в наявності всі необхідні первинні документи, якими документовані операції з контрагентами - - ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 , то висновки перевіряючих про відсутність реального характеру вказаних операцій є помилковими.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 від 09 квітня 2020 року про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 852 532,50 грн., у тому числі 682026грн. 026 коп. та штрафною (фінансовою) санкцію (штраф) в сумі 170506грн. 50 коп.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 від 09 квітня 2020 року про зменшення позивачу суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період 9 міс. 2019 року на суму 625099,00 грн.

Стягнуто на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 21020грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що за наслідком проведеної перевірки встановлено відсутність реального характеру господарських операцій укладених між позивачем та контрагентами. А тому, оскільки встановлені за наслідками перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства є обґрунтованими, то спірні податкові повідомлення-рішення є законними.

Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

На адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про заміну відповідача по справі.

Колегія суддів зазначає, щопостановою Кабінету Міністрів Українивід 30.09.2020 року № 893вирішено: ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

Абзацом 3 п. 2 постанови кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 установлено, що територіальні органи ДПС України, що ліквідуються відповідно до п.1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС України територіальних органів згідно з абз. 4 п. 3 цієїпостановита прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів. що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС України після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи ДПС України. що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієїпостанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, та заповненням 30 % вакансій.

В абзаці 4 п. 2 постанови кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови , переходять ДПС України та її територіальним органам.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 року № 529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

14.12.2020 року проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи- ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 008085321.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС України. утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1постанови Кабінету міністрів України від 30.09.2020 року № 893.

Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Таким чином, на цей час всі права та обов`язки Головного управління ДПС у Харківській області () перейшли до його правонаступника - Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Згідно ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області на належного правонаступника - Головного управління ДПС у Харківській області утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що співробітниками ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ТОВ "БК "Форт-Пост" з питань контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р., за наслідками якої складено Акт №824/20-40-05-18-09/33412743 від 16.03.2020 року.

Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, зокрема, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п.11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. за №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №860/4153, а саме встановлено заниження суми фінансового результату до оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 4 414 131,00 грн., в тому числі на суму 487 867.00 грн. за ІІ квартал 2018 року та на суму 3 926 264,00 грн. за ІІІ квартал 2019 року.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області 09.04.2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №8 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) на 682026,00 гри. та штрафною (фінансовою) санкцію (штраф) в сумі 170506,50 грн., а всього 852532,50 грн.;

- №8 від 09 квітня 2020 року про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період 9 міс. 2019 року на суму 625 099,00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки податкового органу про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами є помилковими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (п. 22.1 ст. 22 ПК України).

Згідно з пп.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цьогоКодексу.

Відповідно до п.135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цьогоКодексу.

Отже, до складу витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК Українине включаються до складу витрат витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон України № 996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно до ст. 3 Закону України №996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2 ст. 9 Закону України № 996-XIV, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини із контрагентами ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 .

Так, 15.03.2019 р. між ТОВ "БК "Форт-Пост" (генпідрядник) та ФО-П ОСОБА_1 (підрядник) укладено договір підряду № 15/03/19-1 (т. 2 а.с. 70-85), відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи із благоустрою території на об`єкті будівництва - два багатоповерхові житлові будинки з підземною автостоянкою, об`єкти соцкультпобуту (2 пусковий комплекс, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Договірна ціна за договором сторонами визначена в сумі 2 645 641,35 грн. без ПДВ та визначена в "Договірній ціні № 1 "Благоустрій території", яка є невід`ємною частиною договору підряду. Термін виконання робіт за договором визначений Додатком №3 -по календарному графіку.

Пунктом 4.4.3. договору підряду визначено, що генпідрядник у разі поставки своїх матеріалів підряднику, має передати їх за накладними або актами приймання-передачі із означенням кількості.

Пунктом 8.1. договору підряду сторони також визначили, що роботи виконуються підрядником як власними, так і залученими засобами, механізмами та силами, з матеріалів підрядника та/або генпідрядника, а в ході виконання робіт підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників (п.9.1.).

Пунктом 19.9. сторони визначили, що замовником будівництва є ТОВ "Планета Строй".

Представник позивача під час розгляду справи вказував, що матеріали, які були передані ТОВ "БК "Форт-Пост" ФОП ОСОБА_1 , були придбані позивачем у ТОВ "Дорстрой" (що підтверджується видатковими накладними, ТТН- т.2 а.с. 176-250, т.3 а.с. 1-145), ФОП ОСОБА_3 за видатковими накладними та ТТН (т. 3 а.с. 161-166), ТОВ "Будмен Інтер" (що підтверджується видатковою накладною № 6230568 від 17.04.2019 року), ФОП ОСОБА_4 за видатковою накладною № 10929 від 08.11.2018 року та ТТН № 10929 від 08.11.2018, ТОВ "Бетонікс" (що підтверджується видатковою накладною та ТТН - т. 3 а.с. 146-160).

Факт реального виконання умов вказаного договору підряду № 15/03/19-1 від 15.03.2019 р. підтверджується договірною ціною № 1, локальним кошторисом на будівельні роботи № 02-1 із детальним переліком робіт та витрат із відповідним обґрунтуванням відповідними цифрами будівельних норм, відомістю ресурсів, розрахунками № 1-2 загально виробничих витрат до договірної ціни № 1, планом фінансування робіт та графіком виконання робіт, актами приймання виконаних робіт Кб-2, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати КБ-3, актами прийому - передачі матеріалів , накладними на переміщення ТМЦ (т. 2 а.с. 87-138, 156-175).

В бухгалтерському обліку взаємовідносини між ТОВ "БК "Форт-Пост" та ФО-П ОСОБА_1 у відповідних звітних періодах відображені проводкою Дт231-Кт631- 2 277 732,29 грн. та Дт 371, 631- КтЗ 11 - 782 500,00 грн, що підтверджується змістом акту перевірки. Оплата виконаних та прийнятих робіт проведена у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками (т. 2 а.с. 139-155).

Також, 20.04.2017р. між ТОВ "БК "Форт-Пост" (генпідрядник) та ФО-П ОСОБА_2 (підрядник) укладений договір підряду № 20/04/17-1 (т. 3 а.с. 170-188), за змістом якого підрядник зобов`язався виконати роботи із внутрішнього оздоблення на об`єкті будівництва - два багатоповерхові житлові будинки з підземною автостоянкою, об`єкти соцкультпобуту (2 пусковий комплекс) за адресою АДРЕСА_2 . Договірна ціна за договором сторонами визначена в сумі 3 076 883,61 грн. без ПДВ та визначена в додатку №1 який є невід`ємною частиною договору підряду.

В подальшому згідно додаткової угоди №3 від 02.08.2019р. зменшено загальну суму робіт за договором до 2 136 398,38 грн.

Термін виконання робіт за договором визначений Додатком №2 - по календарному графіку, а згідно із додатковою угодою №2 від 02.01.2019р. строк закінчення робіт за договором визначений 30.08.2019р.

Пунктом 4.4.3. договору підряду визначено, що генпідрядник у разі поставки своїх матеріалів підряднику, має передати їх за накладними або актами приймання-передачі із зазначенням кількості.

Пунктом 8.1. договору підряду сторони також визначили, що роботи виконуються підрядником як власними, так і залученими засобами, механізмами та силами з матеріалів підрядника, а в ході виконання робіт підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників (п.9.1.).

Представник позивача під час розгляду справи вказував, що матеріали, які були передані ТОВ "БК "Форт-Пост" ФОП ОСОБА_2 (за актами прийому - передачі матеріалів, накладними на внутрішнє переміщення - т. 4а.с. 52-87), були придбані позивачем у ФОП ОСОБА_5 (за видатковою накладною № 249 від 11.12.2017), ТОВ "Покровська садиба" (за видатковою накладною та ТТН - т.4 а.с. 90-91), ФОП ОСОБА_4 (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с. 92-150), ПП "Профі-Україна" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с. 151-170), ТОВ "Добробуд - БС" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.171-177), ТОВ "Патріот - Планета" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с. 178-181), ТОВ "Поліпласт - Україна" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с. 182-187), ТОВ "Енкі-БС" (за видатковою накладною, ТТН - т. 4 а.с.188-189), ТОВ "Вертикаль Маттехпоставка" (за видатковими накладними - т. 4 а.с.190-192), ТОВ "Новаторбуд" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.193-194), ТОВ "Арт Керама" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.195-196), ТОВ " СБС - Інвест" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.197-198), ПрАТ "Торгова компанія "Барвінок" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.199-202), ТОВ "НВС Логістика" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.203-208), МПП ВТФ "Поступ" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.209-212), ТОВ "Цемент - Сервіс" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.213-214), ФОП ОСОБА_3 за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с.216-220), ТОВ "Фенікс - центр" (за видатковими накладними, ТТН - т. 4 а.с. 221-226).

Реальність виконання вказаного договору підряду № 20/04/17-1 підтверджується договірною ціна № 1, локальними кошторисами на будівельні роботи № 1, № 2, № 3, № 4 із детальним переліком робіт та витрат із відповідним обґрунтуванням відповідними шифрами будівельних норм, відомостями ресурсів, розрахунками № 1-2 загальновиробничих витрат до договірної ціни, переліком проектної документації, планом фінансування робіт, календарними графіками виконання робіт на об`єкті згідно із секціями № 1. № 2, № 3 та внутрішніх оздоблювальних робіт (т. 3 а.с. 189-232, 236-249, т. 4 а.с. 1-22).

Оплата виконаних робіт проведена у безготівковій формі згідно платіжних доручень та банківських виписок (т. 4 а.с. 23-51).

Надані позивачем первинні документи у повній мірі розкривають зміст господарських операцій, а тому посилання податкового органу на те, що подані платником документи не дозволяють встановити реальність виконання вказаних операцій та факт їх використання у господарській діяльності товариства, є помилковими.

За приписами статті 4 Закону України № 996-XIV, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що незначні недоліки у заповненні бухгалтерських документів не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів. Більш того, вони не є підставою для висновку про нереальність здійснення господарської операції та про обґрунтованість рішення органу доходів і зборів щодо нарахування податкового зобов`язання. Таким чином, помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "БК "Форт-Пост" та ТОВ "ПЛАНЕТА СТРОЙ" укладено договір підряду № 05/10/12-1, відповідно до якого ТОВ "БК "Форт-Пост" взяло на себе зобов`язання виконати повний комплекс робіт, в`язаних із будівництвом двох багатоповерхових будинків із підземною автостоянкою, об`єктами соцкультпобуту за адресою АДРЕСА_2 . (т. 4 а.с. 227-242).

Представник позивача під час розгляду справи вказував, що необхідність укладання договорів із вказаними контрагентами була зумовлена виконанням ТОВ "БК "Форт-Пост" своїх договірних зобов`язань перед ТОВ "ПЛАНЕТА СТРОЙ" за договором підряду №05/10/12-1 від 05.10.2012р. із додатковими угодами до нього.

Виконання вказаного договору підтверджується договірними цінами, локальними кошторисами, відомостями ресурсів, календарним графіком виконання робіт, планом фінансування, додатковими угодами, актам форми КБ-2, довідками КБ-3, банківськими виписками (т. 4 а.с. 243-250, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1-250, т. 7 а.с. 1-238, т. 8 а.с. 1-248, т. 9 а.с. 1-113), що в свою чергу вказує на дотримання позивачем у спірних правовідносин принципів ділової мети та необхідності оформлення договірних відносин з субпідрядниками.

Окрім того, в подальшому, Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 16.08.2019 року (в якому міститься інформацію про залучення субпідрядників ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ) видано сертифікат серії ХК № 19, яким засвідчено закінчення будівництва двох багатоповерхових будинків за адресою АДРЕСА_2 (т. 9 а.с. 114-124).

Таким чином, наявними у матеріалах справи первинними та іншими документами підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , що спричинили реальну зміну в майновому стані позивача, а такі спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого використання результатів цих операцій в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності.

В свою чергу, контролюючим органом в акті перевірки та під час розгляду справи не було спростовано, що жодна із замовлених та отриманих робіт здійснена не в межах господарської діяльності товариства, не надав переконливих доводів зворотного. Також акт перевірки не містить жодного умотивованого посилання про фактичне порушення позивачем вимог законодавства, яке б позбавляло йогоправа на формування даних податкового обліку за спірними операціями.

Не визнаючи господарські операції позивача з контрагентами реальними, контролюючий орган також виходив з аналізу податкової інформації про контрагентів.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю наведені у статті 62 цього Кодексу, за приписами пункту 62.1 якої податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань (пункти 74.1, 74.2 статті 74 ПК України).

Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням та сплатою податків.

Відтак, наявна у контролюючого органу податкова інформація про контрагента позивача не є належним доказом безтоварності спірних господарських операцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок/надання послуг, як у дослідженому судом випадку, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26.03.2019 року по справі №804/13206/13, від 02.04.2019 року по справі №804/1444/14, від 09.04.2019 року по справі №822/1602/13-а.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних податкової інформації по спірним контрагентам, без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів, є безпідставними.

При цьому, посилання податкового органу на відсутність у контрагентів необхідних трудових ресурсів та виробничих потужностей не може бути безумовною підставою для визнання господарських операцій нереальними, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні засоби можуть перебувати в постачальника/субпідрядника на праві оренди чи лізингу.

Доказів про наявність фактів, які б свідчили про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними контролюючим органом всупереч вимог процесуального закону надано не було.

Колегія суддів зазначає, що стан виконання податкових обов`язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв`язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов`язують формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а також податкового кредиту має значення не те, які зобов`язання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Відповідачем не надано доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, про не вчинення операцій, про відсутність факту надання послуг.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами (ст. 46 Конвенції).

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов`язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із статтею 9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права"

Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Так, у пункті 53 рішення в справі "Булвес" АД проти Болгарії, ЄСПЛ визначив поняття власності, вказавши, що "власність" може включати як існуючу власність, так і активи, включаючи вимоги стосовно яких заявник може стверджувати, що у нього чи у неї є принаймні "правомірні очікування" отримати ефективне здійснення свого майнового права.

У рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов`язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні."

Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес"АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, колегія суддів вважає, що правочин відповідає положенням норм чинного законодавства України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки податкового органу про можливі порушення податкового законодавства зі сторони контрагентів позивача, не є підставою для висновку про порушення саме позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача порушення вимог законодавства та, як наслідок, неправомірності нарахування за вказані порушення суми грошового зобов`язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 року по справі №520/5311/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.С. Чалий

Повний текст постанови складено 03.03.2021 року