Справа № 461/10862/20
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Степанюк Ю.

з участю:

представника позивача Джохи Р.В.

представника відповідача Редчиці Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, вул. Січових Стрільців, буд.11, ) про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Муха Інна Павлівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного Управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Замбія, студента 3-го курсу Приватного вищого навчального закладу "Львівський Університет Бізнесу та Права" притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. 06 серпня 2020 року головним спеціалістом відділу міграційного контролю та адміністративного провадження Управління з питань імміграції, тимчасового перебування та протидії нелегальній міграції ГУ ДМС у Львівській області О.Кукса складено протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3500.00 грн. в дохід держави. 06 серпня 2020 року головним спеціалістом відділу міграційного контролю та адміністративного провадження Управління з питань імміграції, тимчасового перебування та протидії нелегальній міграції ГУ ДМС у Львівській області О.Кукса прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін 21 серпня 2020 року.

Обманим шляхом позивача змусили розписатись про отримання рішення б/н про примусове повернення його з України від 06 серпня 2020 року за відсутності перекладача та законного представника. Обманим шляхом змусили написати, що він розуміє українську мову та за власної волі відмовляється від перекладача. ОСОБА_1 не володіє українською мовою та її не розуміє, і не має знань в сфері права. Зазначені фрази були списані, а якщо бути точніше, змальовувані останнім з тексту написаного працівниками ГУДМС України в Львівській області. Таким чином, не володіння українською мовою, нерозуміння змісту рішення про примусове повернення, причин та підстав такого рішення, є грубим порушенням вище вказаних вимог законодавства України щодо належного забезпечення іноземця перекладачем та законним представником.

Оскільки позивач не розумів зміст вищевказаного рішення, то йому не відомо було про можливість оскаржити рішення про примусове повернення, а також про можливість мати представника чи перекладача. Таким чином, з урахуванням зазначених обставин. ОСОБА_3 не міг оскаржити раніше рішення про його примусове повернення.

Проте, в оскаржуваному позивачем рішенні від 06.08.2020 року відсутні відмітки про його оголошення в присутності перекладача чи представника, тому позивачу не було зрозуміло змісту рішення та він не мав можливості оскаржити таке рішення раніше.

Крім цього, ОСОБА_1 покинув країну проживання у зв`язку із навчанням в Україні, на теперішній час він навчається у ВПНЗ "Львівський Університет Бізнесу та Права", про що свідчить договір про надання освітніх послуг № 98/20/8 від 12.02.2020 року(копія договору додається). Також позивач працевлаштований у TOB "Інтер СОФ", про що свідчить Дозвіл на застасування праці іноземців та осіб без громадянства.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.12.2020 року відкрито провадження у справі.

18.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов з мотивіві наведених у ньому. Просив задоволити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову. Покликаючись на те, що 12.02.2020 р. на адресу ГУ ДМС України у Львівській області надійшло подання Національного університету "Львівська політехніка" від 12.02.2020 р. про те, що громадянин Замбії ОСОБА_1 відрахований з числа студентів НУ "Львівська політехніка" за невиконання навчального плану на умов договору. Рішенням від 13.02.2020р. № 84 скасувана посвідка на тимчасове проживання громадянина Республіки Замбія ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 06.08.2020 р. Головним спеціалістом ГУ ДМС України у Львівській області Куксою О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення № ПР МЛВ 000585 відносно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, а саме проживання за недійсними документами, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП та постанову про накладання адміністративного стягнення № ГІН МЛВ 000585 у вигляді штрафу в розмірі 3500,00 грн. З вказаними документами позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис 07.08.2020р. Цього ж дня позивачем було сплачено штраф, що фактично свідчить про визнання вини у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення.

06.08.2020р. громадянину Замбії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надана розписка, в якій повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення в країну походження, під його особистий підпис. В даній розписці громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від виконання рішення не відмовлявся, наміру звернення до Центру надання правової допомоги з метою оскарження вищезазначеного рішення у судовому порядку не мав, перекладача не потребував.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовими особами ГУ ДМС України у Львівській області було ознайомлено громадянина Замбії ОСОБА_1 з його правами. Факт роз`яснення прав та обов`язків підтверджується наявністю на другому аркуші протоколу власноручного підпису позивача. Проте, жодних заяв, клопотань або документів від Позивача під час складання протоколу та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не надійшло.

Під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було встановлено, що після рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 вчасно не знявся з реєстрації, не здав посвідку та не покинув територію України.

Таким чином, Позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: п.68 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322. Відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.203 КУпАП. Копію постанови про накладення адміністративного стягнення було надано позивачу під особистий підпис.

Зазначає, що твердження позивача стосовно того, що у ГУ ДМС у Львівській області його обманним шляхом змусили розписатись про отримання копії рішення №95/2020 про примусове повернення його з України від 06.08.2020 за відсутності перекладача та законного представника не відповідає дійсності та спростовується власноручними записами позивача, які свідчать про те, що він свідомо відмовляється від перекладача, українську мову розуміє. Жодних заяв або клопотань від позивача за весь час провадження по справі про накладення адміністративного стягнення та винесення рішення №95/2020 про примусове повернення з України щодо необхідності залучення перекладача або послуг юридичної допомоги не надійшло. Просив відмовити у задоволенні даного позову.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Водночас, в силу вимог п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Згідно п. 5 цього Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: 1) за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії); 2) за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії); 3) за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії) (п. 6 вказаного Порядку).

Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів (п. 7 вказаного Порядку).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Замбія.

Як вбачається з витягу з наказу № 422-4-10 ректора Національного Університету «Львівська політехніка» Бобало Ю.Я. від 10.02.2019 року ОСОБА_1 громадянина Замбії відраховано з даного навчального закладу, за невиконання навчальног плану та невиконання умов договору з 10.02.2020 року.

Поданням від 12.02.2020 року №64-04-337 проректор з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків Національного Університету «Львівська політехніка» Чухрай Н.І. повідомила начальника Головного управління ДМС у Львівській області про відрахування громадянина Замбії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за невиконання навчального плану та умов договору. У цьому ж поданні зазначено, що посвідку на тимчасове проживання в Україні останній не здав.

06.08.2020 року начальником Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Скибою Я. прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 видане громадянину Республіки Замбія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане рішення направлено на адресу Національного Університету «Львівська Політехніка».

Як вбачається з матеріалів справи громадянину Республіки Замбія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення ГУДМС у Львівській області не було направлено за місцем проживання чи місцем реєстрації.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи Личаківської районної адміністрації зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Замбія зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.02.2020 року.

Відповідно до наказу ректора Львівського університету бізнесу та права №11-ОССі від 06.08.2020 року ОСОБА_1 зарахований на навчання до даного начального закладу з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року, для здобуття освітнього ступеня бакалавра. Про що складено відповідний договір №98/20/8 від 12.02.2020 року

Крім цього, ректор приватного вищого навчального закладу «Львівський університет бізнесу та права» Горбонос Ф.В. клопотав щодо оформлення ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання на території України до 30.06.2024 року.

06.08.2020р. Головним спеціалістом ГУ ДМС України у Львівській області Куксою О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення № ПР МЛВ 000585 відносно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, а саме проживання за недійсними документами, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.І ст. 203 КУпАП та постанову про накладання адміністративного стягнення № ГІН МЛВ 000585 у вигляді штрафу в розмірі 3500,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

06.08.2020р. Головним спеціалістом відділу міграційного контролю та адміністративного провадження Управління з питань імміграції, тимчасового перебування та протидії нелегальній міграції ГУ ДМС України у Львівській області Оксаною Куксою прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 21.09.2020р.

Згідно частини 13 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Згідно п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що "порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Виходячи з підстав для повернення іноземців за межі України, викладені вище, таке втручання, а саме примусове повернення з України ОСОБА_4 не є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення легітимної мети - в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Не має жодних доказів та підстав вважати, що позивач має асоціальну характеристику на час винесення рішення про примусове повернення.

Відповідно до п. 2.5. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Представник відповідача ні в судовому засіданні, ні в наданих письмових документах не довів, що ОСОБА_1 володіє українською мовою та її розуміє, і має знання в сфері права. Останній перебував на території України нетривалий проміжок часу, навчався англійською мовою. Відомостей про його володіння українською мовою немає.

Крім цього, представник позивача в судовому засіданні наголошує, що зазначені фрази в розписці, протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про накладення адміністративного стягнення були списані ОСОБА_1 , а якщо бути точніше, змальовані останнім з тексту написаного працівниками ГУДМС України в Львівській області.

Таким чином, неволодіння українською мовою, нерозуміння змісту рішення про примусове повернення, причин та підстав такого рішення, є грубим порушенням вище вказаних вимог законодавства України щодо належного забезпечення іноземця перекладачем та законним представником.

Позивач не розумів зміст вищевказаного рішення, то йому ї не відомо було про можливість оскаржити рішення про примусове повернення, а також про можливість мати представника чи перекладача. Таким чином, з урахуванням зазначених обставин. ОСОБА_4 не міг оскаржити раніше рішення про його примусове повернення.

Крім цього, в оскаржуваному позивачем рішенні від 06.08.2020 року відсутні відмітки про його оголошення в присутності перекладача чи представника, тому позивачу не було зрозуміло змісту рішення та він не мав можливості оскаржити таке рішення раніше.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (ч. 1 ст. З Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

У разі відмови іноземця від підпису посадова особа робить запис про це в рішенні про примусове повернення, нижче ставляться підписи перекладача та законного представника (у разі їх наявності). У разі відсутності перекладача та законного представника такий запис робиться в присутності двох понятих ( п.2.6.).

Таким чином, ГУ ДМС у Львівській області при вирішенні питання про прийняття рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни позбавило можливості позивача внаслідок не володіння ним української мови розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо вирішення питання правомірності перебування на території України та про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Крім цього, рішення про примусове повернення ОСОБА_1 не відповідає Інструкції, оскільки Інструкція уповноважує посадових осіб приймати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни (гі. 1 Розділу II Інструкції). Всупереч цьому, стосовно ОСОБА_4 прийнято рішення про «повернення за межі України», тобто прийнято рішення про його видворення за межі України, а таке рішення в силу ст. 288 КАС України може прийняти виключно суд, а не посадова особа підрозділу міграційної служби.

В оскаржуваному рішенні про примусове повернення не зазначено куди повертається ОСОБА_6 . Інструкція чітко вимагає вказати куди має бути примусово повернута особа: або до країни походження або до третьої країни. В цій частині рішення прийнято із порушенням Інструкції.

Крім того, рішення про примусове повернення ОСОБА_4 не відповідає взірцю, який викладено у додатку №1 до Інструкції, оскільки його було складено без присутності двох понятих.

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до ст.ст.73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин суд приходить до переконання, що міграційний орган не довів правомірність прийнятого оскаржуваного рішення від 06.08.2020 року, прийнятого головним спеціалістом відділу міграційного контролю та адміністративного провадження Управління з питань імміграції, тимчасового перебування та протидії нелегальній міграції Головного управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області Оксани Кукса від 06.08.2020 р. про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Замбія ОСОБА_1 , яке не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, що свідчить про їх протиправність та як наслідок, такі підлягають скасуванню.

Крім цього, вищевказане рішення прийняте з порушенням Інструкції про примусове поверненя і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства №806/21119.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, вул. Січових Стрільців, буд.11, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста відділу міграційного контролю та адміністративного провадження Управління з питань імміграції, тимчасового перебування та протидії нелегальній міграції Головного управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області Оксани Кукса від 06.08.2020 р. про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Замбія ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 )

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 26.02.2021 року.

Суддя В.Є.Радченко