Справа № 320/6402/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року № 320/6402/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату заборгованості (недоїмки),

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд скасувати вимогу по сплаті боргу (недоїмки) № Ф-113220-53 від 04.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваної вимоги по сплаті боргу (недоїмки), винесеної на підставі необґрунтованих висновків контролюючого органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентами: ТОВ «Глус Стікс» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Фолкнерт»), ТОВ «Чілігріс», ТОВ «Гуфрастрой», ТОВ «Ювента Трейд Груп», ТОВ «Скірос» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Пеперіс Кліп»), ТОВ «Альдарекс», ТОВ «Рей-Буд», ТОВ «Макрос-Буд», ТОВ «Мегарент», ТОВ «Мегарент-Плюс», ТОВ «Інвент Технолоджис» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Вейст-Компані»), ТОВ «Топ-Крейд» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Трал Протез»), ТОВ «Абнор», ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія», ТОВ «Європейська вантажна транспортна компанія», ТОВ «ВВА Сервіс», ТОВ «Карібан-Буд», ТОВ «Мейк Апест» та ТОВ «Поліс Стіл», з огляду на реальність та підтвердження зазначених господарських операцій належним чином складеними первинними документами.

Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17 грудня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що за результатами правильності визначення валового доходу за 2017-2018 роки, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 рік та 2018 рік, з даними про суми валового доходу встановленими в ході перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем валового доходу в загальній сумі 183 333, 33 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2017 рік в сумі 0, 00 грн. без ПДВ та за 2018 рік в сумі 183 333, 33 грн. без ПДВ, чим порушив вимоги пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України. В решті висновки відповідача зводилися до відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентами за відсутності у останніх матеріально-технічної бази для таких операцій як перевезення пасажирів та відсутності у них ліцензій перевізника.

Ухвалою суду від 18.12.2019 постановлено перейти зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Від представника позивача - адвоката Кацалапа А.А. 06.02.2020 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній підтримав раніше заявлені позовні вимоги позивача та просив суд позов задовольнити з підстав, наведених у позові.

18 лютого 2020 року від представника позивача - адвоката Кацалапа А.А. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник відповідача щодо вказаного клопотання не заперечував.

18 лютого 2020 року суд постановив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

18 березня 2020 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення з клопотанням про підтвердження раніше поданого клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 29.09.2009 (номер запису: 0004011) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за РНОКПП НОМЕР_1 станом на час прийняття рішення.

Видами діяльності позивача є: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); 49.32 Надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 73.11 Рекламні агентства.

Відповідно до ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.11.2010 серії АГ № 502230 позивачу з 03.11.2010 надано право на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», дозволений вид робіт, а саме внутрішні перевезення пасажирів автобусами; строк дії ліцензії - необмежений.

З матеріалів справи слідує, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 05.07.2019 № 1416 «Про проведення планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», наказу Головного управління ДФС у Київській області від 26.07.2019 № 1565 «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки», повідомлення від 05.07.2019 № 338/10-36-13-03, направлень на перевірку від 16.07.2019 № 1921, № 1922 Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018, про що складено акт від 12.08.2019 № 738/10-36-13-03/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано, зокрема, порушення позивачем вимог пункту 2 частини першої статті 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 6 944 917, 64 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 4 093 334, 36 грн. та за 2018 рік в сумі 2 851 593, 28 грн. (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в сумі 1 082 938, 89 грн., в т.ч. за 2017 рік - 458 367, 89 грн. та за 2018 рік - 624 571, 00 грн.), що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в сумі 171 204, 69 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 69 342, 89 грн. та за 2018 рік в сумі 101 861, 80 грн.

На підставі акта перевірки від 12.08.2019 № 738/10-36-13-03/ НОМЕР_1 за вищевказані порушення вимог податкового законодавства Головним управлінням ДПС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113220-53 від 04.11.2019 на суму боргу 198 013, 63 грн., у т.ч. недоїмка - 173 958, 87 грн. та штраф - 24 054, 76 грн.

Позивачем вживалися заходи адміністративного оскарження, зокрема, спірної вимоги. Проте, рішенням контролюючого органу його скарги залишено без задоволення, а вимогу без змін.

Не погоджуючись з правомірністю вимоги Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113220-53 від 04.11.2019, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзаци перший, другий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ПК України).

Згідно з пунктом 77.1 статті 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (пункт 77.4 статті 77 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77 ПК України).

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 77.9 статті 77 ПК України).

Як установлено судом, Головним управлінням ДФС у Київській області (правонаступник Головне управління ДПС у Київській області) проведено документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 12.08.2019 № 738/10-36-13-03/ НОМЕР_1 .

За висновками акта перевірки, контролюючим органом установлено, зокрема серед іншого, порушення позивачем вимог пункту 2 частини першої статті 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 6 944 917, 64 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 4 093 334, 36 грн. та за 2018 рік в сумі 2 851 593, 28 грн. (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в сумі 1 082 938, 89 грн., в т.ч. за 2017 рік - 458 367, 89 грн. та за 2018 рік - 624 571, 00 грн.), що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в сумі 171 204, 69 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 69 342, 89 грн. та за 2018 рік в сумі 101 861, 80 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вищевказаних вимог законодавства зводились до того, що контрагенти позивача, а саме: ТОВ «Глус Стікс» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Фолкнерт»), ТОВ «Чілігріс», ТОВ «Гуфрастрой», ТОВ «Ювента Трейд Груп», ТОВ «Скірос» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Пеперіс Кліп»), ТОВ «Альдарекс», ТОВ «Рей-Буд», ТОВ «Макрос-Буд», ТОВ «Мегарент», ТОВ «Мегарент-Плюс», ТОВ «Інвент Технолоджис» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Вейст-Компані»), ТОВ «Топ-Крейд» (попередня назва на момент перевірки ТОВ «Трал Протез»), ТОВ «Абнор», ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія», ТОВ «Європейська вантажна транспортна компанія», ТОВ «ВВА Сервіс», ТОВ «Карібан-Буд», ТОВ «Мейк Апест» та ТОВ «Поліс Стіл», якими виписано на адресу ФОП ОСОБА_1 первинну документацію по придбанню послуг по ланцюгу постачання, як учасників тіньового сектору економіки, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 фактично не придбавалися послуги (товари) у зазначених контрагентів-постачальників у період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

У відзиві на позов відповідач стверджував щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентами за відсутності у останніх матеріально-технічної бази для таких операцій як перевезення пасажирів та відсутності у них ліцензій перевізника.

У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку, що за результатами правильності визначення валового доходу за 2017-2018 роки, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 рік та 2018 рік, з даними про суми валового доходу встановленими в ході перевірки, позивачем занижено валовий дохід в загальній сумі 183 333, 33 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2017 рік в сумі 0, 00 грн. без ПДВ та за 2018 рік в сумі 183 333, 33 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України.

Отже, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується виключно на аналізі фінансово-господарської діяльності контрагентів позивача.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 163.1 статті 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульований статтею 177 ПК України.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Стаття 177 ПК України не визначає перелік документів, якими фізичні особи-підприємці повинні підтверджувати витрати, враховані при визначенні оподатковуваного доходу. Такими документами можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція до касового ордеру, розрахункова квитанція, фіскальний чек, акт закупівлі (виконаних робіт, наданих послуг), інші первинні документи, які засвічують факт оплати придбаних товарів, робіт, послуг, використаних для отримання доходу.

Право фізичної особи-підприємця на включення витрат до витрат звітного періоду виникає, коли суми витрат фактично сплачені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами; витрати здійснені у зв`язку з господарською діяльністю підприємця та безпосередньо пов`язані з отриманням доходів; товари (послуги), з придбанням яких пов`язані витрати, мають бути поставлені (отримані).

З акта перевірки встановлено, що на податковому обліку як платник єдиного соціального внеску позивач зареєстрований 09.10.2009 за № 65, категорія страхувальника 211.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані положеннями Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ).

Пунктами 2, 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці - фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

В силу приписів пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Статтею 8 Закону № 2464-VI передбачено, що розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок не входить до системи оподаткування.

Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Розрахунок розподілу єдиного внеску за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування проводиться на підставі звітності про нарахування єдиного внеску за результатами попереднього року.

Частиною другою статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина третя статті 9 Закону № 2464-VI).

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV), первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Суд констатує, що доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності відповідно до вимог процесуального закону (частини друга статті 77 КАС України) в адміністративному судочинстві зобов`язаний саме суб`єкт владних повноважень.

У той же час, згідно з принципом змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Із наявних у матеріалах справи письмових доказів убачається, що між ФОП ОСОБА_1 як замовником було укладено наступні однотипні договори: з ТОВ «Європейська вантажна транспортна компанія» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 31.10.2018 № 3110/18; з ТОВ «Поліс Стіл» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 24.10.2018 № 2410/2018; з ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 30.03.2018 № 3003/2018; з ТОВ «Інвент Технолоджис» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 20.11.2017 № 2011/2017; з ТОВ «Ювента Трейд Груп» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 01.11.2017 № 0111/2017; з ТОВ «Абнор» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 01.11.2017 № 0111/2017; з ТОВ «Гуфрастрой» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 31.10.2017 № 3110/2017; з ТОВ «Чілігріс» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 29.09.2017 № 2909/2017; з ТОВ «Мейк Апест» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 28.09.2018 № 2809/18; з ТОВ «ВВА Сервіс» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 12.09.2018 №1209/2018; з ТОВ «Фолкнерт» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 01.09.2017 № 0109/2017; з ТОВ «БК «Макрос-Буд» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 31.07.2017 №3107/2017; з ТОВ «Скірос» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 25.07.2017 № 2607/2017; з ТОВ «Мегарент» (перевізник) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 01.06.2017 № МР-7; з ТОВ «Мегарент Плюс» (перевізник) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 03.04.2017 № МР-12/2; з ТОВ «Топ-Крейд» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 30.01.2018 № 3001/2018 та з ТОВ «Карібан-Буд» (виконавець) договір надання послуг з перевезень пасажирів від 01.04.2018 № 0104/2018, а також з ТОВ «Альдарекс» (виконавець) договір про надання послуг від 31.01.2017 № 3101/2017 та з ТОВ «Рей-Буд» від 29.12.2016 № 2912/2016.

Згідно з положеннями зазначених договорів, виконавець зобов`язується надати за плату послугу з перевезення пасажирів замовника до пункту призначення, а замовник зобов`язується оплатити таку послугу (пункт 1.1); послуги, визначені у пункті 1.1 вище, надаються замовнику для потреб, що виникають у ході господарської діяльності замовника (пункт 1.3); замовник надсилає виконавцю замовлення за допомогою факсимільного зв`язку або електронною поштою, або за телефоном, в якому зазначає адресу та час подачі автомобіля, місце призначення, маршрут руху, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення перевезення (пункт 2.1); після надання кожної послуги виконавець направляє замовнику акт приймання-передачі наданих послуг (пункт 2.3); загальна сума договору складається з сум усіх послуг перевезення, що відбувалися протягом строку дії договору.

В ціну послуги включається вартість пального. Види оплати: подобова, погодинна, покілометрова. Форма оплати: безготівкова (пункт 4.1); замовник проводить попередню оплату послуг перевезення на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Сторони Договору можуть погодити також часткову оплату або оплату з відстроченням платежу. В такому випадку, виконавець надає рахунок-фактуру на оплату послуги після здійснення перевезення (пункт 4.2); у випадку подовження строку перевезення Замовник зобов`язується оплатити додаткові послуги (пункт 4.3).

На підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альдарекс» (виконавець), позивачем надано договір про надання послуг від 31.01.2016 № 3101/2017, яким визначено, зокрема, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати замовнику послуги з перевезення працівників замовника, у відповідності з узгодженим сторонами Графіком руху транспорту (Додаток №1), а замовник приймає та оплачує належно надані послуги (пункт 1.1). Замовник здійснює оплату за цим договором на підставі виставленого рахунку виконавця та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (пункт 3.2).

Позивачем надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг): від 28.09.2017 №Ф00000070, від 30.09.2017 №Ф-00000081, від 03.10.2017 №Ф-00000090, відповідно до яких ТОВ «Фолкнерт» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 24.10.2017 №Ч-00000088, відповідно до якого ТОВ «Чілігріс» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 31.10.2017 №Г-00000065, від 03.11.2017 №Г-00000070, відповідно до яких ТОВ «Гуфрастрой» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 06.12.2017 №Ю-00000050, від 06.12.2017 №Ю-00000060, відповідно до яких ТОВ «Ювента Трейд Груп» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 31.08.2017 №С-00000027, від 31.08.2017 №С-00000028, відповідно до яких ТОВ «Скірос» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 28.02.2017 №А-00000022, від 28.03.2017 №А-00000067, від 30.03.2017 №А00000072, від 31.03.2017 №А-00000077, від 31.03.2017 №А-00000076, від 31.03.2017 №А-00000075, відповідно до яких ТОВ «Альдарекс» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 25.01.2017 №Р-00000027, від 30.01.2017 №Р-00000035, від 30.01.2017 №Р-00000036, від 31.01.2017 №Р-00000045, від 14.02.2017 №Р-00000071, від 21.02.2017 №Р-00000078, від 22.02.2017 №00000079, від 28.02.2017 №Р-00000082, від 28.02.2017 №Р-00000081, від 28.02.2017 №Р-00000080, відповідно до яких ТОВ «Рей-Буд» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 21.09.2017 №М-00000150, від 11.08.2017 №М-00000110, від 31.08.2017 № М-00000150, від 06.09.2017 № М-00000149, від 06.09.2017 № М-00000165, відповідно до яких ТОВ «Макрос-Буд» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 30.06.2017 №М-00000070, від 30.06.2017 №М-00000075, від 30.06.2017 №М-00000071, від 30.06.2017 №М-00000068, від 24.07.2017 №М-00000082, від 10.07.2017 №М-00000095, від 31.07.2017 №М-00000090, від 31.07.2017 №М-00000091, від 31.07.2017 №М-00000092, від 11.08.2017 №М-00000110, відповідно до яких ТОВ «Мегарент» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 19.04.2017 №401, від 30.04.2017 №404, від 30.04.2017 №405, від 30.04.2017 №403, від 30.04.2017 №406, від 22.05.2017 №435, від 31.05.2017 №459, від 31.05.2017 №450, від 31.05.2017 №456, від 31.05.2017 №457, від 31.05.2017 №479, від 21.06.2017 №563, від 10.07.2017 №М-00000092, від 10.07.2017 №М-00000096, від 12.07.2017 №М-00000098, відповідно до яких ТОВ «Мегарент Плюс» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 27.02.2018 №Т-00000038, від 01.03.2018 №Т-00000040, відповідно до яких ТОВ «Топ-Крейд» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 09.12.2017 №А-00000140, від 12.01.2018 №А-00000015, від 25.01.2018 №А-00000025, від 25.01.2018 №А-00000035, від 25.01.2018 №А-00000036, від 05.02.2018 №А-00000035, відповідно до яких ТОВ «Абнор» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 30.03.2018 №Т-00000041, від 30.03.2018 №Т-00000042, від 30.03.2018 №Т-00000043, від 02.04.2018 №Т-00000046, від 03.04.2018 №Т-00000047, від 06.04.2018 №Т-00000058, від 11.05.2018 №Т-00000059, від 14.05.2018 №Т-00000060, від 24.05.2018 №Т-00000075, від 04.06.2018 №Т-00000099, від 30.06.2018 №Т-00000110, від 09.07.2018 №Т-00000150, від 24.07.2018 №Т-00000161, від 07.08.2018 №Т-00000170, від 07.08.2018 №Т-00000171, від 22.08.2018 №Т-00000180, від 05.09.2018 №Т-00000195, від 11.09.2018 №Т-00000200, відповідно до яких ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 09.07.2018 № Т-00000150, від 14.05.2018 № Т-00000060, від 20.12.2018 №Є-00000165, від 13.12.2018 №Є-00000155, 12.12.2018 №Є-00000150, 13.11.2018 №Є-00000124, відповідно до яких ТОВ «Європейська вантажна транспортна компанія» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 17.10.2018 №В-00000083, відповідно до якого ТОВ «ВВА Сервіс» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 30.04.2018 №К-00000038, від 30.04.2018 №К-00000039, відповідно до яких ТОВ «Карібан-Буд» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 09.11.2018 №М-0000028, від 13.11.2018 №М-00000035, від 31.12.2018 №М-00000065, відповідно до яких ТОВ «Мейк Апест» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 24.10.2018 №П-00000066, відповідно до якого ТОВ «Поліс Стіл» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень; від 23.11.2017 № Ш-00000015, відповідно до якого ТОВ «Івент Технолоджис» надано ФОП ОСОБА_1 послуги з транспортних перевезень.

Крім того зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючим органом встановлено факти оплати ФОП ОСОБА_1 вищепереліченим контрагентам послуг, які повністю корелюють із сумами, вказаними в актах здачі-приймання робіт (надання послуг).

Також, позивачем надано договір про переведення боргу від 16.10.2018 №161018, згідно якого ТОВ «Поліс стіл» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Лайніс» у сумі 30000,00 грн.; договір про переведення боргу від 06.09.2017 №060917, згідно якого ТОВ «Скірос» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «БК «Макрос-Буд» у сумі 243000,00 грн.; договір про переведення боргу від 23.11.2017 №231117, згідно якого ТОВ «Інвент Технолоджис» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Абнор» у сумі 243000,00 грн.; договір про переведення боргу від 10.07.2017 №100717, згідно якого ТОВ «Мегарент» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Мегарент Плюс» у сумі 544000,00 грн.; договір про переведення боргу від 06.09.2017 №060917, згідно якого ТОВ «Мегарент» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «БК «Макрос-Буд» у сумі 44000,00 грн.; договір про переведення боргу від 12.01.2017 №120118, згідно якого ТОВ «Джедевел» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Абнор» у сумі 245000,00 грн.; договір про переведення боргу від 12.02.2018 №120218, згідно якого ТОВ «Топ-Крейд» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Абнор» у сумі 28000,00 грн.; договір про переведення боргу від 06.12.2017 №061217, згідно якого ТОВ «Ювента Трейд Груп» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Абнор» у сумі 289000,00 грн.; договір про переведення боргу від 11.09.2018 №110918, згідно якого ТОВ «Опен Торг» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія» у сумі 100000,00 грн.; договір про переведення боргу від 16.10.2018 №161018, згідно якого ТОВ «Поліс Стіл» переуступлено борг ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Лайніс» у сумі 30000,00 грн.

Суд констатує, що надані позивачем договори, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), оформлені з дотриманням вимог бухгалтерського обліку та податкового законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій та усі обов`язкові реквізити.

Водночас, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є неповними, недостовірними та/або суперечливими.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Разом із тим суд зауважує, що наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів (несплата податків, притягнення до відповідальності) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами.

Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі №806/4988/13-а висловлено правову позицію, згідно з якою норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Суд звертає увагу, що посилання контролюючого органу в акті перевірки на досудове розслідування у кримінальному провадженні, учасником якого є засновник ТОВ «Фолкнерт», без обвинувального вироку суду не є підставою для визнання операцій позивача з зазначеним контрагентом нереальними, відповідно, кримінальне провадження не є належним підтвердженням протиправності дій платника податків та/або доказом нереальності здійснення господарських операцій.

Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 № 2а/0370/205/12 висловлено правову позицію, згідно з якою сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, оскільки видами діяльності позивача є: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); 49.32 Надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, і позивач має діючу ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів, спричинили реальну зміну його майнового стану, зважаючи на підтвердження наявними у матеріалах справи документами бухгалтерського та податкового обліку, які є достатніми, належними та допустимими доказами реальності здійснення спірних господарських операцій, суд вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 12.08.2019 № 738/10-36-13-03/ НОМЕР_1 щодо порушення, зокрема серед іншого, пункту 177.2 статті 177; пункту 2 частини першої статті 7, статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині, що оспорюється позивачем.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як установлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1980, 20 грн., що підтверджується квитанцією від 15.11.2019 № ПН1569.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-113220-53 від 04.11.2019.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1980, 20 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування ЄСІТС апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.