Справа № 520/689/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 р.Справа № 520/689/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Біленський О.О.) від 31.08.2020 року (повний текст складено 31.08.20 року) по справі № 520/689/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома"

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Агрома", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними і скасувати рішення комісії регіонального рівня Головного управління ДПС України у Харківській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 1334084/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 5 від 02.10.2019; № 1334081/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 10 від 04.10.2019; № 1334077/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 12 від 05.10.2019; № 1334080/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 14 від 06.10.2019; № 1334078/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 17 від 07.10.2019; № 1334079/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №18 від 08.10.2019; № 1334083/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 20 від 09.10.2019;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОМА (): № 5 від 02.10.2019, № 10 від 04.10.2019, № 12 від 05.10.2019, № 14 від 06.10.2019, № 17 від 07.10.2019, № 18 від 08.10.2019, № 20 від 09.10.2019, виписані на Підприємство з іноземними інвестиціями Гленкор Агрікалчер Україна ().

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем не взято до уваги, надані позивачем на вимогу органу після зупинення реєстрації податкових накладних, усі належні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій та надані пояснення в електронному вигляді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року по справі №520/689/2020 позовні вимоги задоволено:

визнати протиправними і скасовано рішення комісії регіонального рівня Головного управління ДПС України у Харківській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №1334084/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №5 від 02.10.2019; №1334081/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №10 від 04.10.2019; №1334077/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №12 від 05.10.2019; №1334080/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №14 від 06.10.2019; №1334078/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №17 від 07.10.2019; №1334079/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №18 від 08.10.2019; №1334083/24471767 від 20.11.2019, з відмовою у реєстрації податкової накладної №20 від 09.10.2019;

зобов`язано Державну податкову службу України (, 04053, м. Київ, Львівська площа,8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ): №5 від 02.10.2019, №10 від 04.10.2019, №12 від 05.10.2019, №14 від 06.10.2019, №17 від 07.10.2019, №18 від 08.10.2019, №20 від 09.10.2019, виписані на Підприємство з іноземними інвестиціями Гленкор Агрікалчер Україна ();

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) судовий збір у сумі 8408 (вісім тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп.;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа,8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) судовий збір у сумі 8408 (вісім тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп.;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа,8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (62820, Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. 1 Травня, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Агрома" зареєстровано в якості юридичної особи 22.08.1996 року, перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Харківській області, основний вид діяльності КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Також, судом встановлено, що позивач зареєстрований платником ПДВ з 11.07.1997 року та є платником єдиного податку 4 групи.

Відповідно до Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року № 4-сг, позивач має у розпорядженні 2150 га сільськогосподарських земель. Також товариство звітувало про виробництво (вирощування) таких сільськогосподарських культур, як пшениця озима, ячмінь озимий, ячмінь ярий, кукурудзу, соняшник, що відображено у звіті про площі та валові збори сільськогосподарських культур за формою 29-сг та звіті про збирання врожаю сільськогосподарських культур за формою 37-сг.

Можливість здійснення товарного сільськогосподарського виробництва також підтверджується наявною сільськогосподарською технікою, об`єктами нерухомого майна, іншими основними засобами, наявністю трудових ресурсів, що підтверджує спроможність здійснювати господарську діяльність.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2019 року між позивачем (Продавець) і підприємством з іноземними інвестиціями Гленкор Агрікалчер Україна укладено Договір поставки № МР-04864, за яким Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник товарний, українського походження, врожаю 2019 р. (код товару 1206 00 99 00 згідно з УКГ ЗЕД), що надалі іменується Товар, на умовах FCA Франко-перевізник (у редакції Інкотермс 2010). Товар, що поставляється, є товаром власного виробництва постачальника. Вартість вивантаження Товару на терміналі сплачується Покупцем.

Крім того, 23 вересня 2019 року між Покупцем і Продавцем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору поставки № МР-04864 від 29 серпня 2019 року, якою Сторони змінили п. 4.1. Договору та виклали його в наступній редакції, а саме: Поставка Товару в повному обсязі здійснюється в строк з 29 серпня 2019 року до 15 жовтня 2019 року включно, строго у відповідності до відвантажувальних інструкцій, наданих Покупцем. Мінімальна партія до оплати 30 (тридцять) метричних тонн.

В межах вказаного договору, Продавцем на користь Покупця було передано товар згідно з наступними видатковими накладними: № 231 від 02.10.2019 року на суму 632953,62 грн. в т.ч. з ПДВ; № 232 від 04.10.2019 року на суму 287118,20 грн. в т.ч. з ПДВ; № 233 від 05.10.2019 року на суму 1200198,53 грн. в т.ч. з ПДВ; № 234 від 06.10.2019 року на суму 315307,39 грн. в т.ч. з ПДВ; № 237 від 07.10.2019 року на суму 302684,53 грн. в т.ч. з ПДВ; № 238 від 08.10.2019 року на суму 630262,88 грн. в т.ч. з ПДВ.

Перевезення товару було здійснено відповідно до товарно-транспортних накладних: ТТН № 112 від 01.10.2019 року; ТТН № 113 від 01.10.2019 року; ТТН № 116 від 03.10.2019 року; ТТН № 117 від 03.10.2019 року; ТТН № 118 від 03.10.2019 року; ТТН № 119 від 05.10.2019 року; ТТН № 120 від 05.10.2019 року; ТТН № 121 від 06.10.2019 року; ТТН № 123 від 06.10.2019 року; ТТН № 124 від 07.10.2019 року; ТТН № 125 від 08.10.2019 року.

Розрахунок між Позивачем і ПІІ Гленкор Агрікалчер проведено за наступними платіжними дорученнями: № 301 від 07.10.2019 року на суму 506362,22 грн., № 12290 від 08.10.2019 року на суму 960158,82 грн., № 12452 від 10.10.2019 року на суму 504210,31 грн.

Вказані обставини, за висновком суду першої інстанції, підтверджують реальність господарської операції за Договором поставки № МР-04864, що була здійснена між Позивачем і ПІІ Гленкор Агрікалчер Україна.

В межах вказаного договору, через виникненням податкового зобов`язання та на виконання приписів податкового законодавства України, позивачем на дату виникнення зобов`язання, а саме, на дату відвантаження товару було сформовано і скеровано на реєстрацію податкові накладні № 5 від 02.10.2019 року, № 10 від 04.10.2019 року, № 12 від 05.10.2019 року, № 14 від 06.10.2019 року, № 17 від 07.10.2019 року, № 18 від 08.10.2019 року.

Також судом встановлено, що 27 вересня 2019 між позивачем (Продавець) і підприємством з іноземними інвестиціями Гленкор Агрікалчер Україна укладено Договір поставки № МР-04972, за яким Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник товарний, українського походження, врожаю 2019 р. (код товару 1206 00 99 00 згідно з УКТ ЗЕД), що надані іменується Товар. Товар поставляється транспортом Продавця на умовах: DАР Доставлено до... (у редакції Іпкотермс-2010) - ваги Колос ПрАТ, що знаходиться за адресою: 62364, Харківська обл., Дергачівський район, смт. Пересічне, вул. Центральна 1.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 9 жовтня 2019 року Сторони уклали Додаткову угоду № 4 до Договору поставки № МР-04972 від 27 вересня 2019 року. Відповідно до п. 1 Сторони домовилися встановити на партію Товару в кількості 91,603 тонн, що поставляється, з урахуванням вимог п. 3.4. Договору, наступні умови: Ціна партії Товару 7709,89 грн. без ПДВ за 1 тонну, вартість партії Товару без ПДВ 706249,05 грн. сума ПДВ 141249,81 грн., загальна вартість партії Товару з ПДВ 847498,86 грн.

На виконання Договору поставки № МР-04972 між Позивачем і Фермерським господарством ДОН (надалі - Перевізник) було укладено договір перевезення № 0210/19 за яким Перевізник зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а Замовник зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату. В межах вказаної господарської операції, позивачем на дату виникнення зобов`язання, а саме, на дату відвантаження товару була сформована і скерована на реєстрацію податкова накладна № 20 від 09.10.2019 року.

Перевезення товару було здійснено відповідно до товарно-транспортних накладних: ТТН № 124 від 07.10.2019 року, ТТН № 2 від 08.10.2019 року; ТТН № 915 від 09.10.2019 року.

Товар передано згідно з видатковою накладною № 241 від 09.10.2019 року на суму 847498,86 грн. в т.ч. з ПДВ.

Розрахунок між Позивачем і ПІІ Гленкор Агрікалчер проведено, що підтверджується платіжним дорученням № 12586 від 11.10.2019 року на суму 677999,09 грн.

Вказані обставини, які повністю засвідчені первинними документами, підтверджують реальність господарської операції за Договором поставки № МР-04972, що була здійснена між Позивачем і ПІІ Гленкор Агрікалчер.

В межах вказаної господарської операції, позивачем на дату виникнення зобов`язання, а саме, на дату відвантаження товару була сформована і скерована на реєстрацію податкова накладна № 20 від 09.10.2019 року.

Згідно отриманих від податкового органу квитанцій, податкові накладні № 5 від 02.10.2019 року, № 10 від 04.10.2019 року, № 12 від 05.10.2019 року, № 14 від 06.10.2019 року, № 17 від 07.10.2019 року, № 18 від 08.10.2019 року, № 20 від 09.10.2019 року прийнято, реєстрація зупинена, оскільки обсяг постачання товару/послуги 1206 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.п. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. ПН/РК відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що позивач 14.11.2019 року, керуючись п. 14, 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 надав повідомлення про надання пояснень та копій документів з долученням усіх необхідних копій документів, що підтверджують господарську операцію окремо по кожній з податкових накладних. Вказаний факт підтверджується копіями квитанцій №2, наявними в матеріалах справи.

Рішеннями про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1334084/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 5 від 02.10.2019 року; № 1334081/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 10 від 04.10.2019 року; № 1334077/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 12 від 05.10.2019 року; № 1334080/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 14 від 06.10.2019 року; № 1334078/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 17 від 07.10.2019 року; № 1334079/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної №18 від 08.10.2019 року; № 1334083/24471767 від 20.11.2019 року, з відмовою у реєстрації податкової накладної № 20 від 09.10.2019 року, було відмовлено у реєстрації податкових накладних з наступних підстав: Ненадання платником податку копій документів - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг. зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні та документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Не погоджуючись з відповідними рішеннями, позивачем були подані скарги, за наслідками розгляду яких було відмовлено у задоволенні скарг на рішення щодо реєстрації податкових накладних із зазначенням причини: Ненадання платником податку копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що реєстрація податкових накладних зупинена та контролюючим органом запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 р. № 567 та постанови КМУ №1 17 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких була зупинена були подані позивачем. Жодного документа на придбання ТМЦ витрат на його зберігання чи витрати на складські приміщення де могли зберігатися ТМЦ вказані у спірних ПН позивачем ненадані не надаються і до суду.

Також вказав, що ГУ ДПС у Харківській області заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомога вважаємо, що сума у розмірі 15000,00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою представника позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, є суттєво завищеною та не є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (надання послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та/або значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначає, що зі змісту акту здачі-передавання наданої правової допомоги № 1 від 15.01.2020 р. вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребують спеціальних професійних навиків. Деякі види надання послуг, такі як формування правової позиції по справі, аналізування документів, якими супроводжувались господарські операції є подібними діями представника позивача під час яких здійснюється формування позиції позивача при підготовці адміністративного позову щодо спірних правовідносин, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо. При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином відбувався аналіз документів та податкового законодавства, і чому на таку підготовку витрачено саме таку кількість часу. Окрім цього, дана справа не є складною, відноситься до справ незначної складності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

В силу п.6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117) у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Критерії ризиковості платника податку визначені у листі ДФС України від 21.03.2018 за №959/99-99-07-18.

За змістом п.12-13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається, зокрема: критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку (підп. 3 п.13); пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (підп. 4 п.13).

У відповідності до п.14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п. 21 Порядку №117 підставою для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є, зокрема, ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку.

Разом з тим, досліджені надані позивачем документи, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом, докази чого були надані контролюючому органу. В свою чергу, рішення відповідача містять лише загальне твердження про ненадання документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку Комісії, не надані, без з`ясування специфіки проведених господарських операцій.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі відсутність копій документів, що підтверджують транспортування ТМЦ та їх навантаження та розвантаження є необґрунтованим, оскільки позивачем до податкового органу надавалися копії товарно-транспортних накладних, договорів перевезення, а також надавалися відповідні пояснення.

Що стосується відсутності документів на підтвердження факту навантаження/розвантаження ТМЦ, то як правильно вказав суд першої інстанції, чинним законодавством не встановлено типової форми на підтвердження таких операцій, а з огляду на доведений факт транспортування, суд вважав доведеним навантаження та розвантаження товару, що транспортувався.

Що стосується посилання на ненадання платником податку копій документів - первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні та документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством, колегія суддів зазначає, що підставою для відмови у задоволенні скарг на вказані рішення було ненадання платником податку копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

В свою чергу, ненадання позивачем копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків не слугувало ані підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, ані підставою для відмови у їх реєстрації. Вказане свідчить про протиправність дій відповідача щодо неналежного дослідження наданих позивачем пояснень з відповідними первинними документами, та як наслідок протиправність відмови у реєстрації податкових накладних.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що зазначає, що посилання відповідача на той факт, що обсяг постачання товару перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару та обсягу його постачанню не відповідає дійсності оскільки саме позивач є виробником товару, факту його придбання позивачем під час розгляду справи не встановлено, також представником відповідача жодних пояснень чи доказів стосовно зазначеного факту до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на підпункт Критеріїв оцінки призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Також колегія суддів зазначає, що у межах спірних правових відносин, які виникли щодо відмови у реєстрації ПН/РК, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. У зв`язку з цим, і суд за результатом розгляду цієї справи не робить висновків щодо "товарності (реальності)" операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

Отже, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та контрагентами, та на те, що такі документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, були достатніми та були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, комісія обмежилась лише формальними підставами для відмови у реєстрації податкової накладної, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 28 Порядку №117 податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання такої події, як, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

За правилами п. 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №3341) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Тобто, законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в ЄРПН.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 7 ст. 134 КАС України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 р. (справа № 820/4263/17).

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до акту здачі-приймання наданої правової допомоги № 1 від 15.01.2020 року визначено розмір гонорару адвоката у загальній сумі 102000,00 грн., виходячи з наступного:

- надання правової допомоги щодо блокування податкових накладних (формування пакету документів на розблокування ПН, складання пояснень, складання скарги, надання консультацій та роз`яснення законодавства) по 17 годин за кожною з податкових накладних на загальну суму 71400,00 грн.;

- формування правової позиції по справі 10 годин у сумі 6000,00 грн.;

- складання позовної заяви 25 годин у сумі 15000,00 грн.;

- оформлення позовної заяви з додатками та подання до суду 4 години у сумі 2400,00 грн.;

- аналізування документів, якими супроводжувались господарські операції 6 годин у сумі 3600,00 грн.;

- аналізування судової практики у податкових відносинах/практики ЄСПЛ 6 годин у сумі 3600,00 грн.

Як вказав суд першої інстанції, зі змісту акту здачі-приймання наданої правової допомоги № 1 від 15.01.2020 року вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребують спеціальних професійних навиків.

Також суд першої інстанції зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат ним враховувалася обставина, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, натомість надання правової допомоги щодо блокування податкових накладних (формування пакету документів на розблокування ПН, складання пояснень, складання скарги, надання консультацій та роз`яснення законодавства) по 17 годин за кожною з податкових накладних не пов`язано з судовим розглядом справи та є наданням юридичних консультацій під час здійснення позивачем господарської діяльності, що унеможливлює віднесення вказаних витрат до витрат, з надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді. Суд першої інстанції також вказав, що деякі види наданих послуг, такі як формування правової позиції по справі та аналізування документів, якими супроводжувались господарські операції є, на думку суду, подібними діями представника позивача під час яких здійснюється формування позиції позивача при підготовці адміністративного позову щодо спірних правовідносин, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо. При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином відбувався аналіз документів та податкового законодавства, і чому на таку підготовку витрачено саме таку кількість часу.

З наведеного вбачається, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції надано об`єктивну оцінку обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, враховано зміст наданих послуг, їх характер, час витрачений адвокатом, складність справи та інші обставини.

Доводи апелянта в цій частині фактично дублюють висновки суду першої інстанції, але в той же час, апелянт не наводить інших обґрунтувань, крім тих, оцінка яким вже надавалася судом першої інстанції.

Оскільки позивачем у справі рішення суду першої інстанції в цій частині не оскражувалося, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В межах спірних правовідносин колегія суддів також зазначає, що як вже неодноразово зазначено у постановах Верховного Суду, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто суму витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року по справі №520/689/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 03.03.2021 року