Справа № 380/8619/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8619/20 пров. № А/857/15775/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м. Львові суддею Качур Р.П.) в адміністративній справі № 380/8619/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1) про відмову оформлення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-2) уточненої довідки з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня кожного календарного 2018, 2019, 2020 років та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 та Додатками 1, 14 і Примітками Постанови КМУ № 704 та відповідно до цього нового розміру грошового забезпечення для перерахунку всіх інших складових пенсії;

- зобов`язати відповідача-1 оформити та надати до ГУ ПФУ у Львівській області уточнену довідку з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з 01.01.2018, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, а не від розміру мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та уточнену довідку з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2019 та 01.01.2020 згідно з п. 4 та Додатками 1, 14 з Примітками до них Постанови КМУ № 704 та у зв`язку з цим нового розміру грошового забезпечення для перерахунку всіх інших складових пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача-2 по невиконанню вимог Постанови КМУ №704, п. 4 з Додатками 1, 14 з Примітками до них при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 тільки від мінімального прожиткового мінімуму, а з 01.01.2019 та з 01.01.2020 - взагалі непроведення такого перерахунку з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня для кожного календарного 2018, 2019, 2020 років та у зв`язку з цим нового розміру грошового забезпечення для перерахунку всіх інших складових пенсії;

- зобов`язати відповідача-2 надати списки до Львівського ОВК та провести перерахунок пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з 01.01.2018 не з розміру мінімального прожиткового мінімуму, а виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 р., надати списки з 01.01.2019 та з 01.01.2020 для проведення такого перерахунку з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня для кожного календарного 2018, 2019, 2020 років згідно з Постановою КМУ № 704, п. 4 та Додатками 1, 14 з Примітками до них і у зв`язку з цим перерахувати всі інші складові пенсії та здійснити виплату єдиною сумою з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовував тим, що відповідачі протиправно здійснили перерахунок його пенсії з 01.01.2018, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, а не мінімальної заробітної плати, що суперечить положенням постанови Кабінету Міністрів України № 704. Оскільки відповідачі відмовили у добровільному здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , такі дії порушують права позивача, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказах та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що з 29.01.2020 діє редакція п. 4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін Постановою № 103. Відновлення зазначеної редакції Постанови № 704 також необхідно вважати змінами в законодавстві, що є підставою для перерахунку пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області проти вимог скаржника заперечило; вказує, що після проведення перерахунку на підставі Постанови № 103 та Постанови № 704 Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо перерахунку пенсії військовослужбовцям, а сама довідка не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку пенсії, та не може слугувати підставою для проведення перерахунку пенсії позивачу. Порядок проведення перерахунку пенсій визначається Порядком № 45, який є чинним.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.21991 за № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Так, статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті 43 Закону міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 в адміністративній справі № 826/3858/18.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби у Збройних Силах України з 27.02.1996 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 13 - 15).

ГУ ПФУ у Львівській області з 01.01.2018, з 01.01.2019 та з 01.01.2020 здійснило перерахунок пенсії позивача, виходячи з розміру посадового окладу у розмірі 5360,00 грн, окладу за військове звання у розмірі 1410,00 грн та процентної надбавки за вислугу років у розмірі 3385,00 грн (а.с. 16, 19, 20).

Не погодившись із розмірами посадового окладу та окладу за військове звання, ОСОБА_1 07.08.2020 та 18.08.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області та Львівського ОВК із заявами про здійснення перерахунку таких окладів, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня кожного календарного року (а.с. 21, 22, 24, 25).

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 11.08.2020, вих. № 5444-5677/К-02/8-1300/20 повідомило позивача, що питання визначення грошового забезпечення належать до компетенції уповноважених органів Міністерств та відомств, у яких проходили службу військовослужбовці, зокрема до Львівського ОВК (а.с. 23).

Львівський ОВК у відповіді на звернення позивача за вих. № 7867 від 27.08.2020 відмовив у перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням згідно з Додатками 1, 14 до Постанови № 704, посилаючись на норми постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 (а.с. 26).

Позивач не погодився із такою бездіяльністю відповідачів і звернувся до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, у яких у вигляді таблиці зазначено відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням залежно від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 до пункту 4 Постанови №704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 не приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Тому позивач вважає, що з дня набрання законної сили рішенням у цій справі діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін.

Тобто, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови №704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року. Відтак, у випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.

При цьому колегія суддів зауважує, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1774-VІІІ), який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом на 29 січня 2020 року, неконституційними не визнавалися.

Водночас, Постанова № 704 є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила закону, як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади.

Пунктом 3 частини 1статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відтак, вказаний пункт Постанови № 704 у частині, яка суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII, не підлягає застосуванню.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що під час розв`язання колізії між нормами пункту 3розділу ІІ Закону № 1774-VIII та пункту 4 Постанови № 704 у редакції до внесення змін Постановою № 103 перевагу необхідно надавати положенням Закону, як акта права вищої юридичної сили з урахуванням статті 8 Конституції України. Враховуючи те, що норма пункту 3розділу ІІ Закону № 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи пункту 4 Постанови № 704 у редакції до внесення змін Постановою № 103, правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати відсутні.

Таким чином, згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Одночасно суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ, згідно яких: «01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі у зв`язку із набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають».

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов переконання, що відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні грошового забезпечення таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня відповідного року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року в адміністративній справі № 380/8619/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов