Справа № 308/10450/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 308/10450/20 пров. № А/857/2941/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Еритреї Равір Нагасі на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Данко В.Й. в місті Ужгороді у справі № 308/10450/20 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Еритреї Равір Нагасі про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся в суд з позовом до громадянина Еритреї Равір Нагасі про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.09.2020 року о 21 год. 15 хв. був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки на околиці населеного пункту Крачава в районі № 235-236 прикордонних знаків, 2000 метрів від словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку громадянин Еритреї Равір Нагасі. 05.10.2020 року о 15 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, громадянин ОСОБА_1 переданий на територію України з Словаччини. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП. Відповідач, відповідно до ст.263 КУпАП, затриманий на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Відповідач до органів міграційної служби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи з метою продовження терміну перебування на території України не звертався, документів, які посвідчують його особу немає.

У зв`язку з цим, позивач звернувся з позовом до суду про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Затримано громадянина Еритреї Равір Нагасі, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, громадянин ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2020 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, громадянин ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив тієї обставини, чи скористалась та чи мала можливість скористатися особа, яка затримана в порядку статті 263 КУпАП, правовою допомогою. Відповідач також наголошує на тому, що позов про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення може бути поданий після подачі позову про примусове видворення. Однак, суд першої інстанції цю обставину залишив поза увагою.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 05.10.2020 року о 15 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, на територію України з Словаччини переданий громадянин Еритреї Равір Нагасі, який 18.09.2020 року о 21 год. 15 хв. був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки на околиці населеного пункту Крачава в районі прикордонних знаків № 235-236, 2000 метрів від словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач незаконно перетнув державний кордон України поза межами пункту пропуску через державний кордон, документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України немає, то позивач підставно звернувся з цим позовом до суду. Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, який його ідентифікує, яка громадянина певної держави.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 3 та 4 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому у випадку, що розглядається, користуються пріоритетом у застосуванні.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, відповідно до наведеної норми, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. Цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Враховуючи відсутність у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або правовий статус іноземців, документа, що ідентифікує особу, у позивача виникла необхідність забезпечити ідентифікацію відповідача, тому позивач обґрунтовано та підставно заявив цей позов.

Що стосується порушення права на захист, про яке висловив відповідач у апеляційній скарзі, то апеляційний суд звертає увагу те, що у матеріалах справи є докази надання відповідачу безоплатної вторинної правової допомоги, як особі до якої застосовано адміністративне затримання, зокрема доручення № 2129 для надання безоплатної вторинної правової допомоги видане 05.10.2020 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області адвокату Мартинову Георгію Костянтиновичу для представництва інтересів відповідача.

Отже, апеляційний суд констатує той факт, що право відповідача на захист від дій відповідача та в процесі розгляду справи у суді не порушено.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Еритреї Равір Нагасі залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2020 року в справі № 308/10450/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 02.03.2021 року