Справа № 200/42/21-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Справа№200/42/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, просп.Миру, 70, ) про

визнання протиправною бездіяльності щодо не направлення заяви та документів на розгляд до Регіональної комісії;

зобов`язання надіслати справу разом із заявою від 27 червня 2020 №О-45 та усіма додатками на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації для поновлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що до 19.12.2019 він мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. 19.12.2019 Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС прийнято рішення щодо відсутності підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З часу отримання рішення позивач займався збором додаткових документів. Отримавши додаткові підтверджуючі документи, позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням направити справу на розгляд до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації, додавши до неї нові отримані документи. Зазначено, що відповідачем розглянуто заяву позивача та проігноровано прохання позивача щодо направлення справи на новий розгляд та не взято до уваги те, що з`явились нові документи.

Вважає, що бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 30.10.2018 заява позивача та передбачений Порядком Регіональної комісії пакет документів направлені на розгляд Регіональної комісії разом з довідкою галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 18.04.1994 №51/2245. Відповідачем зроблено необхідні запити щодо додаткових документів. Розглянувши додаткові документи Регіональна комісія прийшла до рішення про необхідність направлення документів позивача на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України. 23.01.2020 на адресу виконкому надіслано витяг із протоколу засідання Комісії від 19.12.2019 №9, в якому зазначено, що позивачу не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження. Посвідчення підлягаю вилученню. Витяг з протоколу надіслано позивачу на адресу листування. 29.07.2020 до Маріупольської міської ради надійшов лист позивача щодо повторного направлення особової справи заявника на розгляд до Регіональної комісії, до якого додано незавірені документи. Заяву розглянуто в порядку звернення громадян та надано відповідь з роз`ясненням про можливість оскарження рішення Комісії відповідно до норм діючого законодавства. Просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 04 лютого 2021 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року відкладено розгляд справи на 02 березня 2021 року о 09:45 год.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Згідно довідки серії ДОН-04 №017003 позивач є інвалідом третьої групи, що пов`язано з виконання обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС безстроково.

Згідно експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчою експертною радою №31 від 16 жовтня 1992 захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 позивач з травня 1972 по 10.05.1974 року проходив військову службу в рядах радянської армії.

Проходження військової служби підтверджується також військовим квитком позивача НОМЕР_4 .

В матеріалах справи міститься архівна довідка №56.33-50531/3-56.1 від 25.02.2018, в якій зазначено, що позивач прибув на спец.збори з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 05 квітня 1989 (нказ від 05 квітня 1989 №175), вибув 12 червня 1989 (наказ від 12 червня 1989 №253).

27 червня 2020 за вих.№0-42 позивачем до відповідача надіслано заяву на підставі ЗУ «Про звернення громадян» з вимогою про направлення на розгляд регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації та згідно наданих документів відновити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з моменту його позбавлення його статусу, а саме з 19.12.2019 року.

06.08.2020 за №В-9931-54-1.1 відповідачем розглянуто звернення позивача. За результатами розгляду звернення повідомлено, що Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України відносно ОСОБА_1 прийнято рішення щодо відсутності правових підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (протокол від 19.12.2019 №9). Витяг з протоколу засідання Комісії направлено ОСОБА_1 на адресу проживання (лист від 13.02.2020 №56.33-50531/3-56.1. Роз`яснено право оскарження рішення Комісії відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідачем на виконання ухвали суду надано наступні документи.

Витяг з протоколу №4 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 14.11.2018, якою вирішено направити лист до Маріупольської міської ради щодо направлення запиту до Галузевого державного архіву МО України стосовно отримання довідки про участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або населенні пунки зони відчуження.

Витяг з протоколу №13 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 09.10.2019, якою вирішено направити документи на розгляд Комісії зі спірних питань статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України у зв`язку з тим, що у наданих документів відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження осіб за списком: 158 ОСОБА_1 .

Витяг з протоколу №9 Комісії зі спірних питань статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 19.12.2019, якою вирішено, що відсутні правові підстави для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження протягом 30 календарних днів. Посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не погоджується із тим, що відповідачем не надіслано справу разом із заявою від 27 червня 2020 року №О-45 яка подана в порядку ЗУ "Про звернення громадян" з усіма додатками на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для поновлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відтак, правовій оцінці підлягає саме ненаправлення відповідачем вищезазначеної заяви від 27 червня 2020 року №О-45 на розгляд Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року №187 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за №626/12500, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.

Підпунктом 3.2 пункту 3, підпунктом 4.2 пункту 4, підпунктами 5.1, 5.3 та 5.4 пункту 5 вказаного Положення передбачено, що одним із завдань Комісії є перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року N 51 (із змінами). Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії. Комісія розглядає спірні питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.

Аналогічного змісту норми визначено і у Положенні про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року №1945 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2019 року за №52/33023.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно частини першої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи було врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51 в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3).

Відповідно до пункту 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Порядку №51 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видача посвідчень провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Аналогічного змісту норми наведені й у Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551 (чинна з 25 липня 2018 року, далі - Порядок № 551).

Так, згідно пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів, зокрема, довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

З обставин справи вбачається, що до висновків про направлення документів на розгляд до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідач - Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дійшов в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження.

Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства Соціальної політики України дійшла висновку про те, що не підтверджено факту виконання робіт у зоні відчуження.

Суд зазначає, що з питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відносно позивача винесено рішення Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства Соціальної політики України.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку що позивач звернувся до відповідача з заявою від 27.06.2020 вих. №О-42 в порядку Закону України «Про звернення громадян», а відповідачем подану заяву позивача розглянуто у строк та у порядку передбаченому у ст.20 закону, крім того у відповіді викладено мотиви відмови та роз`яснено порядок оскарження як передбачає ст.15 закону тобто позивачу надано обґрунтовану законну відповідь.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не допущено бездіяльність щодо не направлення заяви та документів на розгляд до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право оскарження рішення оформленого протоколом Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №4 від 14.11.2018, №13 від 09.10.2019 та рішення оформленого протоколом Комісії зі спірних питань статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України №9 від 19.12.2019 у встановленому законодавством порядку, для подальшого вирішення питання щодо отримання позивачем статусу статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На думку суду настання для позивача негативних наслідків пов`язано саме з винесенням рішень Регіональною комісією оформленого протоколом Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов