Справа № 560/170/21
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/170/21
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16 листопада 2020 року № 2138205/. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 12 від 21 жовтня 2020 року, подану фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 . Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17 листопада 2020 року № 2142143/. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 19 від 27 жовтня 2020 року, подану фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Позивач вважає рішення відповідача від 16 листопада 2020 року № 2138205/ та від 17 листопада 2020 року № 2142143/ протиправними, при цьому просить суд зобов`язати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що згідно квитанцій від 06.11.2020 зупинено реєстрацію податкової накладної № 12 від 21,10.2020, № 19 від 27.10.2020 в якій зазначено, що "Реєстрація ПН/РК зупинена. Відповідно до п.201.16 ст. 20 ПК України реєстрація ПН/РК № 12 від 21.10.2020, № 19 від 27.10.2020 в ЄРПН зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 8484 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач звертає увагу суду на той факт, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної є первісною по відношенню до рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Зупинення реєстрації відбувається автоматично системою Моніторингу, яка перевіряє податкову накладну, направлену на реєстрацію, на предмет відповідності критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій. На етапі направлення податкової накладної на реєстрацію в ЄРПН не передбачається надання будь-яких інших документів, пояснень, окрім власне самої податкової накладної. Контролюючий орган не може наперед знати, які саме документи наявні у платника податку, адже перелік документів, що супроводжують ту чи іншу господарську операцію, може змінюватися залежно від її особливостей.

З викладеного слідує, що платнику надано альтернативу обрання самостійних рішень, не обмежуючи його тим самим у поданні виключного переліку документів, а даючи можливість надання наявних документів. Проте, така норма не може допускати формального підходу до надання пояснень та/або документів.

При цьому, квитанція має встановлену форму, відповідно її форма не містить пунктів, щодо визначення конкретного переліку документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію вищезазначеної податкової накладної.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій останній просить задовольнити позовну заяву. Позивач зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необгрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Сформульовані у рішенні Комісії від 16 листопада 2020 року № 2138205/ підстави для відмови у реєстрації податкової накладної № 12 від 21 жовтня 2020 року є за своїм характером необґрунтованими як нормативно, так і документально. Також, у відповідача були відсутні законні та достатні підстави для зупинення реєстрації податкової накладної №19 від 27 жовтня 2020 року та прийняття рішення від 17 листопада 2020 року №2142143/ про відмову в реєстрації податкової накладної № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивачем складено податкові накладні № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року, які направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Рішеннями від 16 листопада 2020 року № 2138205/ та від 17 листопада 2020 року № 2142143/, Головне управління ДПС у Хмельницькій області відмовило позивачу у реєстрації податкових накладних № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Підставою для відмови слугувало ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, вважає їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

В свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок №1246.

У відповідності до пункту 2 Порядку № 1246, податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1. статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1. статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Відповідно до п.14 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначає Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.12.2019 №1165 затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1165 (далі - Порядок №1165).

Пунктом 3 Порядку №1165 Податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації): 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих для реєстрації в іншому місяці, ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої для реєстрації в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений у них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена у попередньому місяці, становить більше 20 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно виконуються такі умови: загальна сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, платником податку та його відокремленими підрозділами, якими подано податкову накладну / розрахунок коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 1 млн. гривень; значення показника D, розрахованого згідно з цим підпунктом, становить більше 0,05. Показник D розраховується за такою формулою: D = S/T, де S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1165 у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Контролюючим органом позивача віднесено до переліку ризикових платників податків на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості платників податку відповідно до Порядку, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1165 від 11 грудня 2019 року.

Відповідно до п.1 Критеріїв ризиковості платників податку (додаток 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних), відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Згідно квитанцій від 06.11.2020 № та від 06.11.2020 № зупинено реєстрацію податкових накладних від 21.10.2020 №12 та від 27.10.2020 №19 та зазначено, що, відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 8484, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем на адресу відповідача було направлено на виконання вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України та квитанції від 06 листопада 2020 року № , Повідомлення № 1 від 10 листопада 2020 року, яким надано пояснення з приводу зупинення реєстрації податкової накладної № 12 від 21 жовтня 2020 року. Разом із зазначеним листом, до контролюючого органу було надано копії первинних документів в кількості 15 додатків, що підтверджують зазначені вище операції та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Також, на виконання вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України та квитанції від 06 листопада 2020 № , позивачем було направлено на адресу контролюючого органу Повідомлення №3 від 12 листопада 2020 року, яким надано пояснення з приводу зупинення реєстрації податкової накладної № 19 від 27 жовтня 2020 року. Крім того, в додатках до Пояснення було додано копії первинних документів, визначених п.5 Порядку, які належно підтверджують факт здійснення господарської операції на підставі якої складено податкову накладну №19 від 27.10.2020.

Суд встановив, що до поданих пояснень, а також до позовної заяви позивачем додано первинні документи щодо підтвердження господарських операцій, зокрема: Договір № 1/20 на придбання бензомоторної техніки, запасних частин, комплектуючих, аксесуарів та розхідних допоміжних матеріалів для її ремонту від 09 січня 2020 року; Платіжне доручення № 6580 від 15 грудня 2020 року; Платіжне доручення № 6645 від 18 грудня 2020 року; Рахунок-фактура № 00012 від 21 жовтня 2020 року; Видаткова накладна № 00009 від 21 жовтня 2020 року; Заключна банківська виписка за 15 грудня 2020 року; Видаткова накладна № 30297 від 29 жовтня 2020 року; Довіреність № 8109 від 27 жовтня 2020 року; Довіреність № 8096 від 21 жовтня 2020 року; Договір № 20140401.240 від 01 квітня 2014 року; Додаткова угода № 1 від 01 березня 2017 року до Дилерського договору № 20140401.240 від 01 квітня 2014 року; Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ФОП ОСОБА_1 ; Договір суборенди (найму) частини нежитлового приміщення (будівлі) № 1 від 12 березня 2012 року та акт приймання-передачі; Договір суборенди нежитлового приміщення № 1/17 від 26 жовтня 2017 року та акт приймання-передачі; Розпорядження про прийняття на роботу від 10 червня 2019 року № 2-к; Розпорядження про прийняття на роботу від 04 вересня 2019 року № 3-к; Трудовий договір від 10 червня 2019 року № 0-2/19; Трудовий договір від 04 вересня 2019 року № 0-3/19; Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) від 23 червня 2020 року; Квитанція №2 від 23 червня 2020 року; Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) від 22 липня 2020 року; Квитанція № 2 від 22 липня 2020 року; Акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ДП "ХЛМГ"; Акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "АНДРЕАС ШТІЛЬ" за жовтень 2020 року; Акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "АНДРЕАС ШТІЛЬ" за травень 2020 року.

В результаті поданих документів відповідач спірними рішеннями відмовив позивачу у реєстрації вищевказаних податкових накладних.

Суд зазначає, що враховуючи наведені вище норми, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган повинен вимагати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях.

З наявних в матеріалах справи квитанцій надісланих позивачу встановлено, що останні містять вимогу щодо надання пояснень та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Отже, під час зупинення реєстрації спірних податкових накладних ГУ ДПС у Хмельницькій області застосувало критерії ризиковості здійснення операцій до податкових накладних, що не відповідає наведеним вище приписам пунктів 6, 7 Порядку №1165 та свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкових накладних.

В оскаржуваних рішеннях відповідач зазначив підставу для відмови в реєстрації податкових накладних іншу ніж у квитанціяї, якими зупинив реєстрацію податкових накладних.

У спірних рішеннях підставою для відмови відповідач зазначив, що позивачем ненадано платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладних.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем було надіслано пояснення та копії бухгалтерських документів, якими підтверджується законність та реальність господарських операцій.

Зважаючи на те, що у рішеннях про відмову у реєстрації податкових накладних у ЄДРПН був відсутній чіткий перелік документів, які необхідно було надати платнику для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Позивачем було надіслано до ГУ ДПС України в Хмельницькій області пояснення на виконання вимог п.201.16 ст.201 ПК України та квитанцій, до яких додано первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

З наданих позивачем документів встановлено, що правочин між позивачем та його контрагентом був належним чином задокументований, оформлений з дотриманням вимог бухгалтерського законодавства та відображено в податковій звітності позивача, а отже є реальним, товарним, оплатним та таким що відбувся в дійсності.

Дослідивши подані позивачем документи, суд вважає їх достатніми для прийняття рішень про реєстрацію вищевказаних податкових накладних.

Суд враховує, що відмовивши у реєстрації податкових накладних у зв`язку з ненаданням копій документів, фіскальний орган у квитанціях не зазначав, яких пояснень та документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію цих податкових накладних.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Lelas v. Croatia").

Суд звертає увагу відповідача, що останньому були надані усі необхідні документи для підтвердження реальності господарської операції ФОП ОСОБА_1 та ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство" за результатами яких було складено податкові накладні № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки платником податків надані відповідачу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких відмовлено.

Суд зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні/розрахунки коригування.

Суд вважає, що зважаючи на наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство" та на те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень від 16 листопада 2020 року № 2138205/ та від 17 листопада 2020 року № 2142143/ про відмову в реєстрації податкових накладних і задоволення позовних вимог у цій частині.

Стосовно позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати Державну податкову службу України внести до єдиного реєстру податкових накладних відомості, щодо реєстрації податкових накладних ФОП ОСОБА_1 № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Приписами пунктів 19, 20 Порядку № 1246, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

Водночас, у даному випадку, належним способом захисту прав позивача, яке існувало до виникнення спірних правовідносин буде зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ФОП ОСОБА_1 № 12 від 21 жовтня 2020 року та № 19 від 27 жовтня 2020 року.

Отже, задоволення вказаної позовної вимоги, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зі змісту вказаних норм випливає, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем подано ряд підтверджуючих документів: договір про надання правничої допомоги від 22.07.2020 №22/07/20 укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням "Сергійчук та партнери", акт №03 від 29.01.2021 про надання юридичних послуг та виконаних робіт, рахунок №03-22/07/20 від 15.12.2020 на суму 5000 грн, платіжне доручення №362 від 15.12.2020, виписку з ПАТ "Приват банк", рахунок фактуру від 15.12.2020 №03-22/07/20 на суму 255,00 грн.

Оцінивши акт №03 про надання юридичних послуг та виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги, судом встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами адвоката, пов`язаними із розглядом даної справи та підлягає відшкодуванню позивачу у сумі 5000,00 грн, оскільки підтверджений належними доказами та доказами оплати за вказані послуги.

Однак стосовно суми 255,00 грн згідно рахунку фактури від 15.12.2020 №03-22/07/20, суд зазначає, що вказана сума не підтверджена доказами оплати, а тому не підлягає до відшкодування.

Представник ГУ ДПС в Хмельницькій області надав до суду заперечення на заяву про відшкодування правничої допомоги, оскільки вважає, що позивачем не зазначено у поданих на підтвердження документах за який вид завдань чи надання послуг здійснено позивачем оплату.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно акту №03 від 29.01.2021 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №22/07/20 від 22.07.2020, адвокатом зазначено види наданих послуг клієнту, встановлено ставку гонорару за 1 год, визначено фактичні затрати часу на вказані види послуг, а також визначено розмір гонорару за надані послуги. При цьому, вказаний акт завірений та підписаний сторонами вказаними у договорі №22/07/20 від 22.07.2020, а тому вказані твердження відповідача є безпідставними.

На переконання суду, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що становить 5000,00 гривень, що підтверджується належними доказами, а тому, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16 листопада 2020 року № 2138205/ про відмову в реєстрації податкової накладної.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 12 від 21 жовтня 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 17 листопада 2020 року № 2142143/ про відмову в реєстрації податкової накладної.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 19 від 27 жовтня 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 cудові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) 00 коп., та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,Київ 1,04053 , ідентифікаційний код - 43005393) Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ ВП - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук