Справа № 460/8902/20
Суддя: Л.А. Жуковська
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2021 року м. Рівне №460/8902/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області превести на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, нарахувати та виплачувати її у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 06.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, з яким вона перебувала у шлюбі з 08.11.1996. Вказує про те, що 30.11.2020 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі п.10 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, нарахувати та виплачувати її у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 06.05.2020. Також, звертає увагу на те, що є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд і вирішення справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач з заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника відповідної форми не зверталася. Вказує про те, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника. З 01.05.2016 Закон України "Про державну службу" № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, крім ст. 37, яка визначає порядок призначення пенсій особам, зазначеним у пунктах 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VII. Зауважує, що перерахунок пенсій та переведення на пенсію по втраті годувальника державним службовцям Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено. Враховуючи викладене, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - з урахуванням страхового стажу та заробітної плати годувальника. Враховуючи викладене, вважає, що відмовляючи у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, Головне управління діяло в межах норм чинного законодавства (а.с.46-55).

20.01.2021 позивачем через ВДЗ (канцелярію) суду подано відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.56-62).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.10.1994 отримує пенсію за віком, що підтверджується копію посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.8-9).

08.11.1996 між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 08.11.1996 серії НОМЕР_2 та відміткою у паспорті громадянина України. (а.с.6,10). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові - ОСОБА_2 , дружині - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копію свідоцтва про смерть від 05.05.2020 серії НОМЕР_3 (а.с.11).

30.11.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, нарахувати та виплачувати її у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 06.05.2020 (а.с.53).

17.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом за №9530-9467/Б-02/8-1700/20 повідомило позивачу, що перерахунок пенсій державним службовцям Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VII не передбачено. Також вказано про те, що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - з урахуванням стразового стажу та заробітної плати (а.с.54-55).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого судді у відставці відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.138 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI, у редакції, чинній на дату призначення пенсії) судді який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч.2 ст.138 Закону №2453-VI суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України "Про державну службу".

Частиною 10 статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII, розділ 10 якого визначав cтатус судді у відставці.

Згідно статей 141-142 вказаного Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених ст.37 Закону № 3723-XII, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника та Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 02.03.2015 №213-VIII, яким було змінено назву ст.37 Закону № 3723-XII на нову назву "Пенсійне забезпечення державних службовців".

Відповідно до змісту ч.10 статті 37 №3723-XII право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) за винятком ст. 37 Закону України № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону №889 -VIII.

Згідно з п.10 і 12 розділу ХІ Закону №889 -VIII та Закону № 2453-VI державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

Суд зазначає, що п.13 розділу ХІ Закону №889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Про реалізацію права судді на відставку за нормами Закону №2453-VI передбачено і в п.25 ч.2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402- VIII.

З 08.06.2016 у зв`язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень п.5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", визнано неконституційними окремі норми ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема ч.4 резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: ч. 3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, відповідач, при зверненні позивача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен був діяти відповідно до вимог Закону № 2453-VI та ст.37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено та не є спірним у даній справі, що ОСОБА_2 , на момент смерті мав відповідний стаж та статус судді у відставці.

Його дружина ОСОБА_1 з 13.10.1994 є пенсіонером та є отримувачем пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 на момент звернення з заявою до відповідача була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, що не заперечується відповідачем, та відповідала вимогам для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст.37 Закону № 3723-XII.

Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду у справі №236/3193/16-а від 09.11.2018, які в силу ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при ухваленні даного рішення.

Суд не погоджується із позицією відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII, яка обґрунтована тим, що Законом № 889-VIII не передбачено призначення даного виду пенсії, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що однією зі складових права на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини) є принцип правової визначеності, за яким права особи мають бути чітко та повною мірою визначені законом, положення якого є зрозумілими та доступними до розуміння будь-якою особою.

З огляду на спірні правовідносини дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи (в даному випадку позивача) при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі його смерті відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII.

Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду у справі №236/3193/16-а від 09.11.2018, які в силу ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при ухваленні даного рішення.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що пенсія позивача по втраті годувальника, як члена сім`ї померлого годувальника безпосередньо пов`язана з правом на пенсію саме померлої особи, що мала на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 06.05.2020.

Звернення позивача до управління із заявою, яка не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає надмірним формалізмом, що призводить до затягнення поновлення порушеного права позивача на отримання пенсії.

Висновки аналогічного характеру викладені Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі №160/7699/18.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 840,80грн.

Квитанція про сплату судового збору №93294 від 03.12.2020 знаходиться в матеріалах справи (а.с.37).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, нарахувати та виплачувати її у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 06.05.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 840,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 березня 2021 року

Суддя Л.А. Жуковська