Справа № 520/8470/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
25 лютого 2021 року № 520/8470/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної Гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Східного територіального управління Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні;

- зобов`язати Східне територіальне управління Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно за 2008-2020 роки.

Ухвалою суду від 12.08.2020 відкрито провадження у справі.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Білової О.В. 15.10.2020 за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи відповідно до протоколу від 15.10.2020.

Ухвалою суду від 19.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, витребувано у військової частини НОМЕР_1 довідку про вартість речового майна, що належало до видачі, але не було видано позивачу за 2008-2020 роки.

На зазначену ухвалу 04.11.2020 Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу суду надано довідку № 42 від 17.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу від 17.04.2020 № 115 за період з 2017 року, яка раніше була надана позивачем як додаток до позову. Іншої інформації не надано.

Ухвалою суду від 21.12.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Військову частин НОМЕР_1 , у якій позивач перебував на речовому забезпеченні.

Ухвалою від 09.02.2021 витребувано у відповідача, військової частини НОМЕР_1 , копію атестату на предмети речового майна ОСОБА_1 , на підставі чого його було зараховано на речове забезпечення до В/Ч НОМЕР_1 .

19.02.2021 від В/Ч НОМЕР_1 суду надана відповідь про відсутність речового атестату ОСОБА_1 в речовій службі тилу та неможливість його надання до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу в Національній гвардії України у званні старшого прапорщика, на посаді офіцера сапера 3-ї спеціалізованої групи окремого загону спеціального призначення. 14.04.2020 позивача було виключено зі списків особового складу Східного територіального управління. При звільненні позивачу була надана довідка № 42 про вартість речового майна, що належить до видачі. Проте, розрахунки, що надав Відповідач, не відповідають дійсності, оскільки вартість речового майна була розрахована лише за 2017 рік. Позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Представник відповідача, Східного територіального управління Національної Гвардії України не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що військові частини, які самостійно не ведуть військового господарства, за розпорядженням Головного управління НГУ прикріплюються на речове забезпечення до інших військових частин. Розпорядженням заступника командувача Національної гвардії України (з тилу начальника логістики) від 14.02.2020 № 27/27/3-964 військовослужбовці та працівники Східного територіального управління прикріплені на речове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, Східне територіальне управління не здійснює речове забезпечення військовослужбовців, не веде облік виданого речового майна, не уповноважене здійснювати розрахунок вартості речового майна, що належить до видачі, а також виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Крім того, позивач з рапортом або заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не звертався.

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 , правом подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

На виконання ухвали про витребування доказів від 09.02.2021 відповідач, В/Ч НОМЕР_1 , направив до суду лист від 19.02.2021 № 10/17/33-616, в якому повідомив, що згідно арматурної картки старшого прапорщика ОСОБА_1 та інших облікових документів речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , атестат на предмети речового майна даного військовослужбовця до речової служби тилу для зарахування на речове забезпечення не надавався. Арматурна картка на ОСОБА_1 була заведена на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (Східного територіального управління НГУ) про зарахування до списків особового складу та на всі види забезпечення. У зв`язку з вищезазначеним, надати до суду копію вказаного атестату на предмети речового майна старшого прапорщика ОСОБА_1 не є можливим.

Позивач не погодився з доводами відзиву та подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що при звільненні ним був поданий рапорт на ім`я Начальника Східного територіального управління НГУ про виплату компенсації за неотримане речове майно. Такий рапорт був написаний та переданий в одному екземплярі, його копії позивач не робив. Проте, саме на підставі цього рапорту йому була надана довідка № 42 про вартість речового майна, що належить до видачі. Оскільки питання виплати компенсації за неотримане речове майно, в тому числі видача довідки, відповідно до Порядку 178 вирішується виключно на підставі звернення з рапортом (заявою) (п. 4), факт звернення позивача з рапортом не може заперечуватись відповідачем, з огляду на видачу ним довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу за контрактом з 28.11.2008 (наказ командира в/ч 3005 №61о/с від 28.11.2008)

Наказом Начальника Східного територіального управління Національної Гвардії України від 03.04.2020 № 21о/с позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за станом здоров`я.

Наказом від 14.04.2020 №83 припинено контракт про проходження позивачем військової служби в Національній гвардії України та виключено алфімова ОСОБА_2 зі списків особового складу частини.

Як вбачається з копії вказаного наказу відповідачем компенсацію речового майна позивачу сплачено не було.

Відповідачем позивачу була надана довідка № 42 про вартість речового майна, що належить до видачі, для виплати компенсації за неотримане речове майно.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.06.2017 № 475 та зареєстрованої в Мінюсті України 29 червня 2017 за № 797/30665 (далі - Інструкція), речове забезпечення здійснюється відповідно до цієї Інструкції та включає: забезпечення речовим майном та створення належних умов для зберігання окремих предметів речового майна; створення та утримання запасів речового майна; банно-пральне обслуговування; ремонт речового майна; ведення управлінського обліку і подання звітності речової служби; планування та контроль за витратами матеріальних засобів і бюджетних асигнувань, передбачених на речове забезпечення.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ зазначеної Інструкції військовослужбовці речовим майном забезпечуються військовою частиною, у списках якої вони перебувають. Військові частини, які самостійно не ведуть військового господарства, за розпорядженням Головного управління НГУ прикріплюються на речове забезпечення до інших військових частин.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Інструкції при вибутті з військової частини військовослужбовців (команд, підрозділів) з виключенням зі списків військових частин їм видається атестат на предмети речового майна (додаток 3), який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби. В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також зазначаються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу).

В атестаті на предмети речового майна зазначається категорія військовослужбовців та група забезпечення речовим майном.

Атестати на предмети речового майна військовослужбовцям (командам, підрозділам) видаються начальником речової служби військової частини.

Підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та військовослужбовців за новим місцем служби є атестат на предмети речового майна та наказ командира військової частини.

У разі звільнення в запас військовослужбовцю, який проходив військову службу за контрактом, видається атестат на предмети речового майна, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення таку особу буде призвано із запасу, до її забезпечення зараховується раніше отримане речове майно. Предмети речового майна, отримані понад 12 місяців до звільнення в запас, до забезпечення не зараховуються.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що військовослужбовці забезпечуються речовим майном тією військовою частиною, у якій вони знаходяться на забезпеченні:

особи офіцерського складу, військовослужбовці рядового, сержантського старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, а також резервісти - безпосередньо речовою службою військової частини.

Згідно з п. 15 Розділу ІІІ Інструкції військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

З аналізу зазначених норм вбачається, що при переході з однієї військової частини до іншої облік отриманого військовослужбовцем за весь час проходження військової служби речового майна ведеться відповідною частиною, з урахуванням отриманого раніше майна на підставі даних атестату на предмети речового майна, який є підставою для зарахування на речове забезпечення військовослужбовця за новим місцем служби.

Оскільки облік та видача речового майна позивачу за останнім місцем служби проводились речовою службою Військової частини НОМЕР_1 , через відсутність речової служби та відповідних даних у Східного територіального управління Національної Гвардії України, відтак обов`язок щодо постановки на облік та його ведення, розрахунку вартості речового майна, належного до видачі позивачу, покладено саме на Військову частину НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п. 1-3 підрозділу 1 Розділу VІ Інструкції речове майно, яке знаходиться у військових частинах, підлягає обліку, що полягає в правильному та своєчасному оформленні документів, своєчасному вчиненні у книгах та картках обліку записів всіх операцій щодо руху та якісного стану майна. Основними завданнями управлінського обліку є контроль за умовами зберігання майна, доцільністю та ефективністю його використання, а також отримання достовірних даних про наявність, рух, вартість, якісний (технічний) стан майна та заходи забезпечення ним військової частини, підрозділів, військовослужбовців та працівників. Облік має бути безперервним, документальним, достовірним і точним. Управлінський облік речового майна у військових частинах та підрозділах організовується безпосередньо речовою службою та ведеться за формами документів, що визначені цією Інструкцією.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , на речовому забезпеченні в якій перебував позивач, на виконання ухвали суду від 09.02.2021 повідомила, що згідно арматурної картки старшого прапорщика ОСОБА_1 та інших облікових документів речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , атестат на предмети речового майна даного військовослужбовця до речової служби тилу для зарахування на речове забезпечення не надавався. Арматурна картка на ОСОБА_1 була заведена на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (Східного територіального управління НГУ) про зарахування до списків особового складу та на всі види забезпечення. У зв`язку з вищезазначеним, надання до суду копії вказаного атестату на предмети речового майна старшого прапорщика ОСОБА_1 не є можливим.

Проте, саме на військову частину НОМЕР_1 відповідно до Інструкції покладено функцію обліку речового майна, що полягає в правильному та своєчасному оформленні документів, своєчасному вчиненні у книгах та картках обліку записів всіх операцій щодо руху та якісного стану майна.

Однак, постановка на облік військовослужбовця відповідно до Інструкції та облік отриманого військовослужбовцем за весь час проходження військової служби речового майна ведеться відповідною частиною на підставі даних атестату на предмети речового майна, який є підставою для зарахування на речове забезпечення військовослужбовця за новим місцем служби та наказу командира, з урахуванням отриманого раніше майна.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 при постановці на облік не забезпечила безперервний, документальний, достовірний і точний облік речового майна позивача, та не дотрималась вимог щодо ведення обліку речового майна з урахуванням отриманого раніше майна та постановки на облік на підставі відповідного речового атестату та наказу командира, поставивши на речове забезпечення позивача виключно на підставі наказу командира.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу за контрактом з 2008 року. Проте, відповідач забезпечив облік речового майна виключно за період з 2017-2020 роки.

З огляду на вказане, відповідач припустився протиправної бездіяльності, яка зумовила неможливість визначення ним розміру вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі позивачу.

В той же час, суд зазначає, що незабезпечення ведення обліку речового майна за весь період служби з урахуванням отриманого раніше майна призвело до порушення прав позивача, в тому числі неможливості виконання Східним територіальним управлінням Національної Гвардії України обов`язку щодо виплати компенсації речового майна за період з 2008 по 2016 рік.

Стосовно виплати грошової компенсації за неотримане речове майно суд зазначає наступне.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок № 178).

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

У разі дострокового звільнення осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, у зв`язку із скороченням штатів, хворобою та іншими випадками військовослужбовці забезпечуються речовим майном, яке не було отримане впродовж служби, право на отримання якого настало, або їм виплачується грошова компенсація за цінами, що діють на час звільнення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Згідно з п. 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Отже, право на отримання речового майна та право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно регламентовані різними приписами чинного законодавства, при цьому право на отримання компенсації в будь-якому випадку є наслідком наявного права на отримання речового майна.

Відповідно до п.п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби. Місцем військової служби позивача є Східне територіальне управління Національної Гвардії України.

При цьому, посилання першого відповідача, Східного територіального управління Національної Гвардії України, на відсутність у нього речової служби та нездійснення ним речового забезпечення позивача не спростовує наявності обов`язку здійснити виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, передбаченого п. 4 Порядку № 178, та зокрема, з огляду на те, що фінансове забезпечення позивача здійснювало саме Східне територіальне управління Національної Гвардії України.

Відтак, обов`язок виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно покладено в даному випадку саме на Східне територіальне управління Національної Гвардії України.

Відповідно до п. 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

В той же час, за зверненням позивача військовою частиною НОМЕР_1 було надано довідку №42 від 17.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу.

Як зазначив відповідач, В/ч НОМЕР_1 вказану довідку складено щодо неотриманого речового майна за період з 2017 по 2020 рік.

Проте, Східним територіальним управлінням Національної Гвардії України не було проведено виплату позивачу компенсації за вказаною довідкою, чим порушено права позивача.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 не видавалася довідка про вартість речового майна за період з 2008-2016 роки. Відповідні відомості у Східного територіального управління Національної Гвардії України відсутні.

Оскільки облік речового майна у випадку позивача проводився частиною 3017, обов`язок провести обрахунок та надати довідку про вартість речового майна за період з 2008-2016 роки покладено відповідно до норм чинного законодавства на військову частину НОМЕР_1 .

В той же час, з огляду на бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незабезпечення обліку речового майна позивача за період проходження військової служби до 2017 року, Східне територіальне управління Національної Гвардії України не мало можливості провести виплату грошової компенсації неотриманого речового майна позивачу за період з 2008 по 2016 роки.

В даному випадку, Східне територіальне управління Національної Гвардії України не припустилося протиправної бездіяльності, оскільки не отримало від речової служби Військової частини НОМЕР_1 довідки щодо вартості речового майна, що належить до видачі позивачу за період служби у 2008-2016 роках.

Поряд з цим, суд зазначає, що з зазначених вище приписів Інструкції №475 та Порядку № 178 судом встановлено, що позивач набув право на отримання речового майна за встановленими нормами одночасно з укладенням контракту у 2008 році та у зв`язку зі звільненням зі служби за станом здоров`я у 2020 році позивач набув право на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, або грошової компенсації за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Позивач звернувся до суду з вимогами про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за період проходження служби з 2008 року по 2020.

Право на отримання зазначеної компенсації встановлено чинним законодавством України та фактично відповідачами не заперечується.

З огляду на вказане, право позивача має бути захищено стосовно всього періоду проходження ним військової служби.

В той же час, з огляду на обставини, встановлені судом вище, через ненадання відповідних документів про вартість неотриманого речового майна другим відповідачем, суд станом на дату винесення рішення не має можливості встановити наявність та вартість неотриманого позивачем речового майна за період з 2008 по 2016 роки.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З наведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 30 липня 2020 року у справі №820/5767/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача, з урахуванням встановлення нормами чинного законодавства обов`язку (після постановлення на облік) ведення обліку належного до видачі речового майна у випадку позивача саме Військовою частиною НОМЕР_1 за весь період служби позивача, враховуючи наявність обов`язку у Східного територіального управління Національної Гвардії України виплатити відповідну грошову компенсацію за неотримане речове майно за період служби 2008-2020 роки на підставі довідки про вартість належного до видачі речового майна за 2008-2020 роки, як військовою частиною, в якій позивач проходив службу, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення, яким зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок вартості неотриманого ОСОБА_1 речового майна за період проходження військової служби з 2008 по 2016 роки та надати відповідну довідку про його вартість до Східного територіального управління Національної Гвардії України для проведення виплати компенсації за неотримане ОСОБА_1 речове майно за 2008-2016 роки.

Позовні вимоги щодо визнання бездіяльності Східного територіального управління Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі на момент його виключення зі списків особового складу Східного територіального управління Національної Гвардії України підлягають задоволенню в частині періоду з 2017-2020 рік, оскільки за інший період Східне територіальне управління Національної Гвардії України станом на дату подання позову не володіло інформацією щодо вартості належного до видачі речового майна ОСОБА_1 за період з 2008 по 2016 роки, що, однак не спростовує права позивача на його отримання від Східного територіального управління Національної Гвардії України та обов`язок останнього виплатити грошову компенсацію після направлення Військовою частиною НОМЕР_1 відповідних розрахунків вартості такого майна за вказаний період.

Вимоги зобов`язального характеру також підлягають задоволенню у вказаній частині.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що позивач не подав відповідний рапорт про виплату компенсації, не вважає вказане твердження належним обґрунтуванням заперечень проти позову в цій частині, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що другим відповідачем було видано позивачу довідку про вартість належного до отримання речового майна.

При цьому відповідно до п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відтак, видача довідки про вартість належного до видачі речового майна є частиною процедури проведення виплати грошової компенсації вказаного речового майна, яка ініціюється виключно на підставі рапорту (заяви) військовослужбовця.

З аналізу зазначеного пункту сама по собі видача такої довідки, без відповідного звернення позивача за компенсацією вказаним порядком або іншими нормативно-правовими актами не передбачена.

Видача вказаної довідки має на меті визначення розміру компенсації, яка зазначається у наказі командира, а її оригінал підлягає долученню до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Крім того, у позивача, за яким після звільнення залишено право на носіння військової форми одягу, наявне право або отримати речове майно, яке не було йому видано, або звернутися за виплатою компенсації його вартості.

Відтак, видача довідки від 17.04.2020 № 42 свідчить про волевиявлення позивача щодо отримання саме грошової компенсації такого майна.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем рапорт (заява) не подавався. Відповідачами доказів зворотного до суду не надано, висловлена позиція з вказаного приводу не є обґрунтованою.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної Гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Східного територіального управління Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі на момент його виключення зі списків особового складу Східного територіального управління Національної Гвардії України за 2017-2020 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 № 42 від 17.04.2020.

Зобов`язати Східне територіальне управління Національної Гвардії України виплатити грошову компенсацію за неотримане ОСОБА_1 речове майно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 № 42 від 17.04.2020.

Зобов`язати військову частину провести розрахунок вартості неотриманого ОСОБА_1 речового майна за період проходження військової служби з 2008 по 2016 роки та надати відповідну довідку про його вартість до Східного територіального управління Національної Гвардії України для проведення виплати компенсації за неотримане ОСОБА_1 речове майно за 2008-2016 роки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2021 року.

Суддя Білова О.В.