Справа № 440/5758/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р.Справа № 440/5758/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, по справі № 440/5758/20

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДПС у Полтавській області податкове повідомлення-рішення №5 від 07.07.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у частині грошового зобов`язання на суму 17000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги податковий орган зазначає, що згідно з положеннями статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами видаються терміном на один рік, а в силу положень статті 254 Цивільного кодексу України строк, визначений роками, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, що свідчить про те, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати, зазначеної у відповідній ліцензії, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії, а тому, на думку скаржника, застосування до позивача фінансових санкцій є правомірним.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 22.07.2005 та перебуває на обліку як платник податків у контролюючому органі /а.с. 7/.

На підставі наказу від 17.06.2020 № 891, направлень від 22.06.2020 №№ 902, 903 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність у якому здійснює ФОП ОСОБА_1 , щодо дотримання вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, найманими особами, за результатами якої складено акт від 22.06.2020 (дата реєстрації - 23.06.2020) №0137/16/31/РРО/ НОМЕР_1 /а.с. 31-33, 35/.

З акта перевірки вбачається, що під час перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв: зокрема, 11.05.2020 о 16 год. 39 хв. реалізовано алкогольний напій, горілку "Хлібний Дар", вміст спирту етилового 40% за ціною 92,00 грн за пляшку, що підтверджується чеком реєстратора розрахункових операцій №3 від 11.05.2020 /а.с. 42, 36/; а також встановлено, що попередня ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №1901226 дійсна з 11.05.2019 до 10.05.2020 /а.с. 35-36/.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №5 від 07.07.2020, відповідно до якого до позивача застосовані штрафні санкції у загальному розмірі 27000,00 грн за порушення частини двадцятої статті 15 та частини дванадцятої статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" № 481/95-ВР від 19.12.1995 /а.с. 30/.

При цьому, відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за результатами фактичної перевірки №002482 від 22.06.2020, до позивача застосовані штрафні санкції у загальному розмірі 27000,00 грн, з яких: штраф за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії становить 17000,00 грн та штраф за оптову торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні ціни на такі напої, становить 10000,00 грн /а. с. 34/.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням у частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії у розмірі 17000,00 грн, позивач оскаржила його до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем не було допущено порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв в останній день чинності ліцензії - 11.05.2020.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним устатті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з частиною 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Також цією статтею встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

З аналізу наведених норм слідує, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібну торгівлю певними видами алкогольних виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на відповідних бланках із зазначенням у них зокрема відомостей про строк її дії.

Абзацом 5 частини другоїстатті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР регламентовано, що у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

В обгрунтування правомірності застосування до позивача фінансових санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, контролюючий орган в апеляційній скарзі вказує на те, що позивач 11.05.2020 здійснив реалізацію алкогольного напою після закінчення дії ліцензії.

Тобто, визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення строку дії вказаної ліцензії, отриманою позивачем.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3ст. 90 КАС України).

Фактичною підставою для застосування до позивача фінансових санкцій на підставі абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (в сумі 17000,00 грн) слугували зафіксовані в акті перевірки обставини щодо реалізації алкогольних напоїв: зокрема, 11.05.2020 о 16 год. 39 хв. реалізовано алкогольний напій, горілку "Хлібний Дар", вміст спирту етилового 40% за ціною 92,00 грн за пляшку, що підтверджується чеком реєстратора розрахункових операцій №3 від 11.05.2020 /а.с. 42, 36/ без наявності відповідної ліцензії.

Разом з тим, згідно з наведеними положеннями Закону №481/95-ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається повноважним органом строком дії один рік із зазначенням серед іншого на її лицевому боці терміну дії ліцензії.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями реєстраційний №1901226, дата реєстрації 08.05.2019, з терміном дії з 11.05.2019 до 11.05.2020 про що, зокрема, зазначено на її лицевому боці /а.с. 9/.

Отже термін дії даної ліцензії був особисто встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 11.05.2020» та положень Конвенції, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що висновок контролюючого органу щодо допущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольними напоями в останній день чинності ліцензій - 11 травня 2020 року - є протиправним.

Таким чином, зазначена у ліцензії кінцева дата (11.05.2020) входить до ліцензійного терміну, а тому доводи скаржника про порушення позивачем вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального » є безпідставними та необгрунтованими.

Аналогічні висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 22 січня 2019 року (справа №803/926/17) та від 07 лютого 2019 року (справа №803/630/17), а відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі №440/5758/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі № 440/5758/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді Я.М. Макаренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 04.03.2021 року