Справа № 200/6859/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року справа № 200/6859/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Геращенка І.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Слєпова Д.Ю., представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року (повний текст складено 19 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/6859/20-а (суддя в 1 інстанції Олішевська В.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС у Донецькій області від 21.12.2019 року № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 51810 грн., з якої 34540 грн. податкові зобов`язання, 17270 грн. штрафні (фінансові) санкції (штраф), № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС у Донецькій області від 21.12.2019 року № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 51810 грн., з якої 34540 грн. податкові зобов`язання, 17210 грн. штрафні (фінансові) санкції (штраф), № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним одержано лист Головного управління ДПС у Донецькій області «Про надання інформації та її документального підтвердження» за вих. № 51824/10/05-99-13-02-29 від 02.07.2019 року з вимогою надання копій документів на підтвердження здійснення господарських операцій у період з 01.02.2019 року по 28.02.20019 року з ТОВ «АКТА ПРОМ». 15.08.2019 року ним надана відповідь на вищезазначений запит та були спрямовані копії документів на підтвердження здійснення господарських операцій у період з 01.02.2019 року по 28.02.2019 року з ТОВ «АКТА ПРОМ» (код за ). Позивач зазначав, що незважаючи на надання документів по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» у лютому 2019 року, ГУ ДПС у Донецькій області листом за вих. № 12376/10/05-99-33-06 від 11.10.2019 року направило на його адресу копію наказу № 273 від 07.10.2019 та повідомлення за № 74/10/05-99-33-06 від 08.10.2019 року про проведення позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 із зазначенням: «відповідно до пункту 85.2 статті 85 розділу II Податкового Кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну документальної позапланової невиїзної перевірки, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС». Позивач вказує на те, що 18.11.2019 року за вих. № 138/278 ним на вимогу ГУ ДПС у Донецькій області повторно були спрямовані копії документів на підтвердження здійснення господарських операцій у період з 01.02.2019 по 28.02.20019 з ТОВ «АКТА ПРОМ» (код за ) - договору, актів виконаних робіт та інші (копі додаються). Позивач посилався на те, що ним отримано акт № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 25.11.2019 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» (код за ) у період з 01.02.2019 по 28.02.20019». На підставі висновків викладених у акті перевірки відповідачем прийняті податкові повідомленнями-рішеннями від 21.12.2019 року № та №. Позивач вважає, що вищезазначені рішення прийняті з порушенням законодавства України та підлягають скасуванню.

Позивач зазначав, що відповідач у акті перевірки посилався на те, що відповідно до податкової декларації з ПДВ за лютий 2019 року позивачем до складу податкового кредиту у лютому 2019 року безпідставно включені витрати по сплаті податку у розмірі 34540 грн. за податковою накладною, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий 2019 року: №134 від 25.02.2019 року без мети реального настання правових наслідків, з метою ухилення від оподаткування, у зв`язку з чим фінансово-господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинах з ТОВ «АКТА ПРОМ» здійснювалась поза межами правового поля та не спричинили реального настання юридичних наслідків, операції не мали реального характеру та оформлені первинними документами, що суперечать законодавчим та нормативним актам та є такими, що не мають юридичної сили і доказовості. Позивач не погоджується з такими висновками відповідача та вказує на те, що взаємовідносини між ним та ТОВ «АКТА ПРОМ» були відображені в податковому обліку підприємств на підставі первинних документів (копії додаються), які були складені за фактом поставки товарів та після їх фактичного отримання. Позивач зазначав, що ним були проведені господарські операції з придбання товарів від ТОВ «АКТА ПРОМ», товари та послуги по яких отримані, що підтверджено первинними документами, та податковий кредит сформований на підставі податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН у встановленому законом порядку та не визнані незаконними. Таким чином позивач вважає протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу № 273 від 07.10.2019 року та за результатами якої складено акт № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 25.11.2019 року. У зв`язку з незаконністю позапланової перевірки та вищенаведених мотивів вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області: № відповідно до якого збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 51810 грн. (34540 грн. сума збільшення податку та 17270 грн. штрафні (фінансові) санкції) від 21.12.2019 року, та податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2019 року відповідно до якого застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 1020 грн. протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/6859/20-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 21.12.2020 року, яким до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн.; стягнуто на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області судовий збір в розмірі 121 гривня 37 копійок; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» за період лютий 2019 року, за результатами якої складено акт № 264/05-99-33- 06/ НОМЕР_1 від 25.11.2019 року.

ФОП ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист-запит з поштовим повідомленням від 02.07.2019 № 51824/10/05-99-13-02-29 про надання інформації та її документального підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ «АКТА ПРОМ» (код за ) в лютому 2019 року.

Листом від 15.08.2019 № 138/177 (вх. від 29.08.2019 № 16/10) ФОП ОСОБА_1 надав відповідь з копіями документів, а саме: Договір поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 на 2 аркушах, видаткова накладна № 134 від 25.02.2019 на 1 аркуші, акт виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 на 1 аркуші, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Neoplan №4416 державний номер НОМЕР_2 на 1 аркуші.

ФОП ОСОБА_1 листом від 18.11.2019 № 138/278 було надано наступні копії підтверджуючих документів, а саме: копія договору поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 на 2 аркушах; копія рахунку на оплату № 134 від 25.02.2019 на 1 аркуші; копія видаткової накладної № 134 від 25.02.2019 на 1 аркуші; копія актів виконаних робіт № 134 від 25.02 2019 на 1 аркуші; копія податкової накладної № 134 від 25.02.2019 на 1 аркуші; копія податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 та додатки до неї на 4 аркушах.

На дату складання акту перевірки ФОП ОСОБА_1 до перевірки не були надані обов`язкові первинні документи щодо взаємовідносин з ТОВ «АКТА ПРОМ» в лютому 2019 року: платіжні доручення (виписки банку); довіреності; трудові договори; книги обліку.

Також, ФОП ОСОБА_1 не надані до перевірки первинні документи, які підтверджують рух товарно - матеріальних цінностей від постачальника ТОВ «АКТА ПРОМ» до ФОП ОСОБА_1 та його покупців (угоди на перевезення, товарно - транспортні накладні, тощо).

Надані позивачем до перевірки документи суперечать відповідно змісту один одному, а саме: у договорі поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 предмет якого є «встановлення на транспортний засіб Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_2 б/у автобусного кондиціонеру» та і у видатковій накладній № 134 від 25.02.2019, акті виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 зазначено «встановлення на транспортний засіб Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_2 б/у автобусного кондиціонеру».

Водночас, у податкові накладній № 134 від 25.02.2019 зазначено «Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_3 ».

Що свідчить про невідповідність наданих до перевірки вищезазначених документів в розумінні ст. 44 ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем також було подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає частковому скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача, просили залишити її без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечували позивач та його представник.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця 15.11.2001 року за № 0010106, включено до ЄДРПОУ НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області (том 1, арк.справи 11).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем отримано лист Головного управління ДФС у Донецькій області № 51824/10/05-99-13-02-29 від 02.07.2019 року «Про надання інформації та її документального підтвердження» з вимогою надання копій документів на підтвердження здійснення господарських операцій у період з 01.02.2019 року по 28.02.2019 року з ТОВ «АКТА ПРОМ» (том 1, арк.справи 16).

Листом № 138/77 від 15.08.2019 року ФОП ОСОБА_1 направив на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області копії документів, що підтверджують господарські операції з ТОВ «АКТА ПРОМ», а саме: договір поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.20109 року, рахунок на оплату № 134 від 25.02.2019 року, видаткова накладна № 134 від 25.02.2019 року, акт виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Neoplan № НОМЕР_4 державний номер НОМЕР_2 , лист пояснення від ТОВ «АКТА-ПРОМ». Зазначений лист та документи були отримані відповідачем 29.08.2019 року (том 1, арк.справи 118).

07.10.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято наказ № 273 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )», відповідно до якого наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з 12 листопада 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за податковий період лютий 2019 року, з метою перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» (том 1, арк.справи 111).

11.10.2019 року відповідач листом за вих. № 12376/10/05-99-33-06 направив на адресу позивача наказ про проведення перевірки № 273 від 07.10.2019 року та повідомлення про проведення перевірки № 74/10/05-99-33-06 від 08.10.2019 року (том 1, арк.справи 112), які отримані позивачем 11.10.2019 року. Також згідно зазначеного листа відповідач зазначав про надання починаючи із зазначеного терміну документальної позапланової невиїзної перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС (том 1, арк.справи 110).

Листом від 18.11.2019 року № 138/278 ФОП ОСОБА_1 на адресу ГУ ДПС у Донецькій області направлено: копію договору поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року, копія рахунку на оплату № 134 від 25.02.2019 року, копія видаткової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копія актів виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 року, копія податкової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копі податкової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копія податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року та додатки до неї (том 1, арк.справи 19).

25.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» () за лютий 2019 року, за результатами якої складено акт № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 (том 1, арк.справи 124-162).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення: пункту 44.1 статті 44, підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а» пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, змінами і доповненнями, завищення суми податкового кредиту за лютий 2019 року у розмірі 34540 грн., ще призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає до сплати до бюджету за лютий 2019 року у розмірі 34540 грн.; підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, змінами і доповненнями, незабезпечення зберігання первинних документів та ненадання до перевірки оригіналів документів щодо взаємовідносин з ТОВ «АКТА ПРОМ» (код за ) за лютий 2019 року.

Вказаний акт направлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням, та отриманий 04.12.2019 року особисто позивачем (том 1, арк.справи 117).

На підставі висновків викладених у акті перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення рішення від 21.12.2019 року: № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 51810 грн., з якої 34540 грн. податкові зобов`язання, 17270 грн. штрафні (фінансові) санкції (том 1, арк.справи 55); № , яким ФОП ОСОБА_1 нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн. (том 1, арк.справи 57).

Позивач не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями подав скаргу № 138/43 від 28.01.2020 року до Державної податкової служби України та просив їх скасувати (том 1, арк.справи 20-25).

13.02.2020 року Державною податковою службою України винесено рішення № 5559/6/99-00-08-05-04-06 про продовження строку розгляду спраги (том 1, арк.справи 27).

Державною податковою службою України прийнято рішення за результатами розгляду скарги № 10814/6/99-00-08-05-04-06 від 25.03.2020 року, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення рішення без змін. Зазначене рішення направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням, однак поштове відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (том 1, арк.справи 182-187, 179-181).

Колегія суддів не приймає посилання позивача на те, що його скарга від 28.01.2020 року задоволена, а податкові повідомлення рішення вважаються відкликаними, оскільки рішення за результатами розгляду скарги позивача ним не отримано, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач не погодившись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями рішеннями від 21.12.2019 року № та № , звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо строку звернення позивача до адміністративного суду колегія суддів зазначає наступне.

21 січня 2020 року на адресу Першого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

15.01.2020 року поштовим відправленням за вих. 36549/10/05-99-33-06 від 23.12.2019 року позивачем були отримані податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 21.12.2019 року № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 51810 грн., з якої 34540 грн. податкові зобов`язання, 17210 грн. штрафні (фінансові) санкції (штраф), № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн., прийнятті за актом документальної позапланової невиїзної перевірки № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 25.11.2019 року.

28.01.2020 року за вих. № 138/43 позивачем була спрямована скарга до контролюючого органу вищого рівня, до ДПС України, на дії та рішення представників ГУ ДПС у Донецькій області, за фактом складення акту перевірки № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 від 25.11.2019 року та винесення податкових повідомлень-рішень № та № від 21.12.2019 року, з вимогою скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

П. 56.8 ст. 56 ПК України передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

18.02.2020 року позивачем було отримано поштовим відправленням від 13.02.2020 року за вих. № 5559/6/99-00-08-05-04-06 лист ДПС України про прийняття рішення про продовження розгляду скарги згідно п. 56.9 ст. 56 ПК України до 03.04.2020 року, у зв`язку із необхідністю отримання додаткових документів з ГУ ДПС у Донецькій області та вимогою до ГУ ДПС у Донецькій області надання зазначених документів.

У зв`язку із тим, що тривалий час, та у строки, передбачені п. 56.8, п. 56.9 ст. 56 ПК України, позивачу не надходило ніяких відомостей щодо результатів розгляду зазначеної скарги та прийнятого рішення, 01.07.2020 року за вих. № 138/477 позивачем було спрямовано лист на ім`я заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області з проханням повідомити про прийняте рішення по скарзі.

Листом ГУ ДПС у Донецькій області від 03.07.2020 року за вих. № 55297/10/05-99-33-06 позивачу були наданні роз`яснення щодо інших питань, зазначених у листі від 01.07.2020 року, але жодним чином не повідомлено про результати розгляду скарги на рішення та результати документальної позапланової невиїзної перевірки.

Колегія суддів зазначає, що на момент звернення до суду із адміністративним позовом (20.07.2020 року) у позивача взагалі були відсутні відомості про результати адміністративного оскарження, про що позивач посилався в позовній заяві, додав до неї відповідні докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне поновити ФОП ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою, а у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.3 статті 41 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 78.8 ПК України).

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно п. 86.3 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Проаналізувавши матеріали справу колегією суддів встановлено, що відповідач мав підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Щодо порушень виявлених під час перевірки, колегія суддів вказує наступне.

За лютий 2019 року платником задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 592815 грн. (податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2019 року вх. № 17052279 від 20.03.2019 року).

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «АКТА ПРОМ» () за лютий 2019 року встановлено його завищення на загальну суму 34540 грн.

Під час перевірки встановлено, що платник податків ТОВ «АКТА ПРОМ» здійснював діяльність з оформлення нереальних операцій з постачання (продажу) послуг, відмінних від придбаних, та формування неправомірної вигоди на користь ФОП ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 у лютому 2019 року отримано податкову накладну від ТОВ «АКТА ПРОМ» без мети реального настання правових наслідків, з метою ухилення від оподаткування, заниження об`єкту оподаткування, несплати податків, у зв`язку з чим дії підприємця призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Вищенаведене свідчить про недостовірність даних, які містяться у податковій декларації з ПДВ за лютий 2019 року.

Фінансово-господарська діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за ланцюгом постачання: ТОВ «АКТА ПРОМ» - ФОП ОСОБА_1 здійснюється поза межами правового поля. Фінансово-господарські взаємовідносини між контрагентами за ланцюгом постачання: ТОВ «АКТА ПРОМ» ФОП ОСОБА_1 не спричинили реального настання юридичних наслідків, що позбавляє фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 права на формування податкового кредиту.

У порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту «а» пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 завищено податковий кредит з ПДВ, сформований від ТОВ «АКТА ПРОМ», за лютий 2019 року на суму 34540 грн.

Крім того, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження за лютий 2019 року на суму 34540 грн.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту «а» пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України завищено податковий кредит по операціях з ТОВ «АКТА ПРОМ» за лютий 2019 року на суму 34540 грн., у результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету за лютий 2019 року на суму 34540 грн.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України).

Статтею 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (п. 198.1).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3).

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.4. ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту відповідної статті Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно абзацу 3 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону № 996).

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996 визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Пунктом 1.1 розділу 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, передбачено, що положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Згідно пунктом 1.2 розділу 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року № 88 (далі - Положення), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 розділу 2 Положення передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4 Положення № 88).

Згідно п. 2.5 Положень № 88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п. 2.13, 2.14 Положень № 88 керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів зазначає, що аналіз Закону № 996-XIV та норм Податкового кодексу України свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 804/12763/13-а сформував наступні критерії оцінки "реальності" господарської операції та її вплив на формування (як в даному випадку) податкового кредиту: Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Спірним питанням по даній справі є завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентам ТОВ «АКТА ПРОМ».

З матеріалів справи встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКТА ПРОМ» (далі - Виконавець) укладено договір поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором виконавець зобов`язується передати у власність замовника автобусний кондиціонер, що був у використанні (надалі - Товар), та встановити його транспортний засіб замовника, в саме Neoplan №4416 державний номер НОМЕР_2 , а замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити надані послуги (том 1, арк.справи 61-62).

Відповідно до п. 1.2 зазначеного Договору, кількість та вартість послуги встановлення товару визначається та погоджується актом виконання послуг, що є частиною даного договору та видатковою накладною, що надана виконавцем та підписана Замовником.

Згідно розділу 2 «Порядку поставки товару та виконання послуг», у випадку коли буде встановлено порушення якості та/або нестачі будь якої кількості товару, замовник спільно з представником Виконавця, складає акт недоліків.

Прийняття товару за якістю у всіх випадках, неурегульованих цим Договором, здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства України.

Надання послуг здійснюється на умовах Акту виконаних робіт.

Виконавець гарантує, що товар, що поставляється за даним Договором, належить виконавцю на праві власності, майнові права на товар не були надані третім особам, товар не є предметом майнових або яких небудь інших спорів.

Пунктом 3.1, 3.2 Договору № 51 встановлено, що виконавець передає замовнику товар, надає послуги з його установки та виписує податкову накладну, в якій визначається кількість, асортимент, одиниці виміру та вартість товару і послуг, що надаються.

Виконавець оформлює податкову накладну відповідно до діючого законодавства України на момент оформлення податкової накладної.

Згідно розділу 4 «Вартість і порядок розрахунків» Договору, ціна на товар та послугу за домовленість сторін складає 207240 грн. з урахуванням ПДВ.

Всі розрахунки за цим договором здійснюються замовником у національній валюті Україні у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточній банківській рахунок виконавця, вказаний в цьому договорі.

Розрахунок здійснюється за домовленістю сторін на підставі рахунків фактури, пред`явлених виконавцем замовнику відповідно до акту виконаних робіт та сплачується замовником з відстрочкою платежу, але не пізніше 31.12.2019 року.

Відповідно до п. 8.1 зазначеного вище договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2019 року включно.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору ТОВ «АКТА ПРОМ» на адресу ФОП ОСОБА_1 виписана видаткова накладна № 134 від 25.02.2019 року, відповідно до якої визначено номенклатуру товарів (робіт, послуг): Автомобільний кондиціонер б/в та послуги з його встановлення на транспортний засіб Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_2 , кількість 1, одиниця виміру шт., ціна без ПДВ 172700 грн., сума без ПДВ 172700 грн., всього 172700 грн., сума ПДВ 34540 грн., всього із ПДВ 207240 грн. (том 1, арк.справи 65).

На виконання умов договору № 51 від 25.02.2020 року ТОВ «АКТА ПРОМ» сформовано податкову накладну № 134 від 25.02.2019 року. У податковій накладній визначено: номенклатура товарів/послуг - «Услуги по установке кондиционера на транспортное средство Neoplan НОМЕР_3 » (мовою оригіналу); код товару згідно з УКТ ЗЕД відсутній, код ознаки імпортного товару відсутній, код послуги згідно з ДКПП 45.20; одиниця виміру транспорту/послуги: умовне позначення (українське) - послуга, код відсутній; кількість (об`єм, обсяг) 1; ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування податку на додану вартість 172700 грн.; код ставки 20; код пільги не зазначено; обсяги постачання (база оподаткування) без урахування податку на додану вартість 172700 грн.; сума податку на додану вартість 34540 грн.; сума коштів що підлягає сплаті - 207240 грн. (том 1, арк.справи 66).

Крім того, позивачем надано до суду акт виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 року, відповідно до якого визначено, що ТОВ «АКТА - ПРОМ» виконані роботи (надані послуги): «Автомобільний кондиціонер б/в та послуги з його встановлення на транспортний засіб Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_2 », кількість 1, одиниця виміру шт., ціна без ПДВ 172700 грн., сума без ПДВ 172700 грн., сума ПДВ 34540 грн., всього із ПДВ 207240 грн. (том 1, арк.справи 64).

Також, на виконання умов договору ТОВ «АКТА ПРОМ» виставлено ФОП ОСОБА_1 рахунок на оплату № 134 від 25.02.2019 року за договором купівлі продажу, відповідно до якого оплатити товари (роботи, послуги): «Автобусний кондиціонер б/в та послуги з його встановлення на транспортний засіб Neoplan №4416 держ. № НОМЕР_2 », кількість 1, одиниця виміру шт., ціна без ПДВ 172700 грн., сума без ПДВ 172700 грн., сума ПДВ 34540 грн., всього із ПДВ 207240 грн. (том 1, арк.справи 63).

Згідно платіжного доручення № 616 від 27 вересня 2019 року на суму 52500 грн., вбачається, що ФОП ОСОБА_1 здійснено передоплату по рахунку № 134 від 25.02.2019 року у сумі 43750 грн., ПДВ 20% - 87500 грн.

Колегією суддів встановлено, що станом на час звернення до суду з даним позовом (23.07.2020 року) розрахунку за договором поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року здійснено не було. Позивачем надано до суду пояснення, відповідно до яких зазначено, що у зв`язку із несвоєчасним розрахунками контрагентів за виконані роботи та надані послуги ФОП ОСОБА_1 з 2019 року сформувалась кредиторська і дебіторська заборгованість (том 1, арк.справи 189-190).

Позивачем надано до суду договір про відступлення права вимоги № 28/09/2020 від 28.09.2020 року, який укладений між ТОВ «АКТА ПРОМ» (далі первісний кредитор) та ТОВ «Бігтрейдінг» (далі новий кредитор), та ФОП ОСОБА_1 (далі - Боржник).

Згідно зазначеного договору первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно Договором поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року з боржником, а новий кредитор приймає право вимоги що належить первісному кредитору за основним договором (том 2, арк.справи 75-75).

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано платіжне доручення № 2261 від 28.09.2020 року на суму 207240 грн., відповідно до якого позивачем проведена оплата по договору № 28/09/2020 від 28.08.2020 року у сумі 172700 грн., ПДВ 20% - 34540 грн. (том 2, арк.справи 77).

Отже позивачем за виконання умов договору поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року сплачено 259740 грн., що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями № 616 від 27 вересня 2019 року на суму 52500 грн. та № 2261 від 28.09.2020 року на суму 207240 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що сума сплачена позивачем за договором поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року є більшою ніж визначено умовами пункту 51 вказаного договору.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач у наданих до суду поясненнях посилається на те, що у подальшому використання автобусу Neoplan № НОМЕР_4 держ. № НОМЕР_2 використовувався під час надання послуг ПрАТ «МК «Азовсталь» (том 2, арк.справи 1-2).

Відповідно до договору на транспортне обслуговування № 28/19 ПП від 29.01.2019 року, який укладено між Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - замовник) та ФОП ОСОБА_1 (далі виконавець), виконавець зобов`язується власними або залученими силами надати послуги по пасажирським автобусним перевезенням, згідно заявок від замовника, а замовник зобов`язується прийняти, та сплатити га умовах даного договору надані послуги (том 2, арк.справи 5-17).

На виконання умов договору позивачем надано акт № 100 від 28.03.2019 року, № 108 від 28.03.2019 року, № 120 від 17.04.2020 про надання послуг за договором № 28/19 ПП від 29.01.2019 року.

Системний аналіз змісту норм Податкового кодексу України: статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 дає підстави для висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Дослідивши надані позивачем первинні документи колегією суддів встановлено, що номенклатура товарів/послуг, яка вказана у Акті виконаних робіт від 25.02.2019 року № 134, у видатковій накладній від 25.02.2019 року № 134, та є предметом Договору поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року має наступну номенклатуру: «Автобусний кондиціонер б/в та послуги з його встановлення на транспортний засіб Nеорlаn №4416 держ. № НОМЕР_2 », проте як у податковій накладній № 134 від 25.02.2019 року номенклатура товарів/послуг визначено: «Послуги по встановленню кондиціонерів на транспортний засіб Nеорlаn НОМЕР_3 ».

Колегія суддів звертає увагу на те, що товари/послуги, які надавались ТОВ «АКТА ПРОМ», визначені в податковій накладній № 134 від 25.02.2019 року не співпадають з товарами/послугами, які визначені в інших первинних документах, а саме у податковій накладній відсутнє відображення номенклатури товару, а саме - «Автобусний кондиціонер б/в», а зазначається лише про надання послуг по встановленню кондиціонерів на транспортний засіб Nеорlаn НОМЕР_3 .

Також, колегія суддів зазначає, що податкова накладна № 134 від 25.02.2019 року не містить обов`язкові реквізити визначені п. 201.1 ст. 201 ПК України, а саме відсутній код товару згідно з УКТЗЕД та ДКПП.

Колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем первинних документів не можливо встановити чи передав контрагент автобусний кондиціонер б/в та надав послуги з установки автобусного кондиціонеру б/в на транспортний засіб або ж контрагентом позивача надані послуги лише з установки автобусного кондиціонеру б/в.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вищезазначених первинних документів не можливо встановити на який саме транспортний засобі, який належить позивачу, проводилась установка автобусного кондиціонеру на автобус Neoplan №4416 державний номер НОМЕР_2 або Neoplan державний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у подальшому передав у користування ПрАТ «МК Азовсталь» транспортний засіб №4416 держ. № НОМЕР_2 , однак доказів використання у господарській діяльності транспортного засобу Neoplan державний номер НОМЕР_3 суду не надано.

З огляду на викладене, колегією суддів встановлено постачання ТОВ «АКТА ПРОМ» ФОП ОСОБА_1 послуг з номенклатурою, що відрізняється від номенклатури придбання послуг (товару).

Як визначено пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку звини придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи-продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За правилами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, подання платником заяви зі скаргою на постачальника з одночасним представленням первинних документів на підтвердження реальності виконання господарської операції з придбання товарів, робіт, послуг надає право такому платнику на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість й у разі порушення постачальником порядку заповнення та/або порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у тому числі в разі невідповідності показників/реквізитів податкової накладної, вказаних постачальником при її реєстрації в Єдиному реєстрі. З цією метою законодавець надав покупцю можливість звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 819/3514/15 року.

З огляду на те, що податкова накладна складена з порушенням вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у позивача не виникає право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковою накладною № 134 від 25.02.2019 року.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту «а» пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 завищено податковий кредит з ПДВ, сформований від ТОВ «АКТА ПРОМ», за лютий 2019 року на суму 34540 грн.

Отже, податкове повідомлення рішення від 21.12.2019 року № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 51810 грн., з якої 34540 грн. податкові зобов`язання, 17270 грн. штрафні (фінансові) санкції є правомірним та не підлягає скасуванню.

Також колегія суддів не приймає посилання позивача на відсутність у зазначеному податковому повідомленні-рішенні його номеру, оскільки нормами п.58.1 ст.58 ПК України не передбачено обов`язковість зазначення його номеру.

Таким чином, дана обставина не є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 21.12.2019 року № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.5, 16.1.7 п. 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно пп. 20.1.2 п. 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Приписами пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Отже, з аналізу вищезазначених положень вбачається, що контролюючий орган може направити запит до платника податків на отримання додаткових документів, такий запит повинен містити перелік документів, які необхідно надати.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем направлено на адресу позивача лист за вих. № 12376/10/05-99-33-06 від 11.10.2019 року, відповідно до якого зазначав про направлення наказу про проведення перевірки № 273 від 07.10.2019 року та повідомлення про проведення перевірки № 74/10/05-99-33-06 від 08.10.2019 року (том 1, арк.справи 112), а також зазначав про надання починаючи із зазначеного терміну документальної позапланової невиїзної перевірки всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС (том 1, арк.справи 110).

Відповідач у акті перевірки від 25.11.2019 року № 264/05-99-33-06/ НОМЕР_1 зазначає, що на дату складання акту ФОП ОСОБА_1 до перевірки не були надані обов`язкові первинні документи щодо взаємовідносин з ТОВ «АКТА ПРОМ» в лютому 2019 року, а саме: платіжне доручення (виписки банку), довіреність, трудові договори, книги обліку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 996 первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як встановлено колегією суддів, листом від 18.11.2019 року № 138/278 ФОП ОСОБА_1 на адресу ГУ ДПС у Донецькій області направлено: копію договору поставки товару та надання послуг № 51 від 25.02.2019 року, копія рахунку на оплату № 134 від 25.02.2019 року, копія видаткової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копія актів виконаних робіт № 134 від 25.02.2019 року, копія податкової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копі податкової накладної № 134 від 25.02.2019 року, копія податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року та додатки до неї (том 1, арк.справи 19).

Колегія суддів зазначає, що позивачем на запит контролюючого органу були надані усі первинні документи щодо взаємодії з ТОВ «АКТА ПРОМ» у лютому 2019 року.

Стосовно посилання відповідача на те, що не усі первинні документи були надані позивачем, колегія суддів звертає увагу на те, що лист відповідача № 12376/10/05-99-33-06 від 11.10.2019 року не містив перелік конкретних первинних документів, які позивач повинен надати, а лише зазначалося про необхідність надання первинних документів.

Як встановлено колегією суддів, позивачем були надані наявні у нього на момент перевірки первинні документи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що відповідач безпідставно у акті перевірки посилався на порушення позивачем вимог підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44 Податкового Кодексу України, отже податкове повідомлення рішення № від 21.12.2019 року, яким позивача зобов`язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 21.12.2019 року, яким до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційних скарг не приймаються до уваги, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/6859/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/6859/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць