Справа № 540/3109/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3109/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Херсонського ЗВ ВСП від 15.09.2020р. №28 «Про результати службової перевірки» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язати відповідача виплатити позивачу в повному обсязі премію за вересень 2020р.

Також позивач просить встановити судовий контроль.

Ухвалою суду від 23.10.2020р. вказаний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 17.11.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем 01.12.2020р. подано відзив та витребовані докази.

18 грудня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 23.12.2020р. залишено без розгляду клопотання позивача про розгляд справи з викликом сторін.

24 грудня відповідачем подано заперечення на відповідь.

З 11.01.2021р. по 18.02.2021р. суддя знаходився на лікарняному.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді офіцера групи проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом, має військове звання капітан.

Згідно із затвердженими 24.12.2019р. начальником Херсонського ЗВ ВСП «Функціональними обов`язками офіцера групи проведення службових розслідувань Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку», позивач, зокрема, зобов`язана проводити службові перевірки з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни та у відповідності до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608.

На виконання розпорядження начальника Херсонського ЗВ ВСП позивачем була проведена службова перевірка за фактом втрати військового квитка старшим стрільцем 1 групи О та ППС 1 взводу О та ППС роти ВСП Херсонського ЗВ ВСП молодшим сержантом ОСОБА_2 , за результатами якої нею складено доповідну записку від 12.08.2020р.

На цій доповідній записці начальником Херсонського ЗВ ВСП вчинено адресовану підполковнику ОСОБА_3 резолюцію щодо проведення відносно ОСОБА_1 службової перевірки у зв`язку з непогодженням доповідної записки з помічником начальника відділу з правової роботи та невідповідністю записки вимогам Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608.

Надалі начальником відділення ВЗВЗ та ІП Херсонського ЗВ ВСП підполковником ОСОБА_3 проведено службову перевірку, в ході якої ним відібрано пояснення 26.08.2020р. у начальника групи службових розслідувань підполковника ОСОБА_4 , помічника начальника зонального відділу з правової роботи майора ОСОБА_5 та 14.09.2020р. у офіцера групи службових розслідувань капітана ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_3 10.09.2020р. подано рапорт щодо продовження строку службової перевірки до 18.09.2020р. у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у щорічній відпустці, який було задоволено.

14.09.2020р. ОСОБА_3 складено доповідну записку про проведення службової перевірки, за висновком якої капітан ОСОБА_1 при складанні доповідної записки від 12.08.2020р. за результатами службової перевірки за фактом втрати молодшим сержантом ОСОБА_2 військового квитка в порушення вимог пункту 10 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608 не зазначено висновків і пропозицій службової перевірки. На думку особи, яка проводила службову перевірку, унаслідок особистої неуважності і недисциплінованості, неналежного виконання своїх функціональних обов`язків позивач порушила вимоги пункту 10 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. У підсумку начальнику Херсонського ЗВ ВСП запропоновано за вказане порушення притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти на неї стягнення у вигляді догани.

Начальником Херсонського ЗВ ВСП прийнято наказ від 15.09.2020р. №28 «Про результати службової перевірки», яким за неналежне виконання функціональних обов`язків під час службової перевірки, порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 10 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608 офіцера групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - догану.

Не погоджуючись із цим наказом та уважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Мотивуючи протиправність оскарженого наказу, позивач наводить такі доводи:

- наказ прийнято за результатами службової перевірки, а не службового розслідування, у той час як дисциплінарна відповідальність військовослужбовців настає за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого повинен доводитись лише у ході службового розслідування;

- службова перевірка проведена не об`єктивно та упереджено у зв`язку з неприязним ставленням начальника Херсонського ЗВ ВСП до позивача;

- порушення установлених законодавством прав позивача як особи, щодо якої проводиться службова перевірка, а саме позивача не було ознайомлено з його правами та обов`язками у процедурі службової перевірки, службова перевірка про водилась без присутності позивача під час перебування її у частині щорічної відпустки, тим самим позивача було позбавлено можливості подавати заяви, клопотання та заперечення на спростування висновку про вчинення дисциплінарного проступку;

- зазначене у висновках службової перевірки порушення нею пункту 10 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608 не було предметом службової перевірки, виходячи з резолюції начальника Херсонського ЗВ ВСП;

- порушення пункту 10 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608 відсутнє як факт, оскільки у складеній нею доповідній записці від 12.08.2020р. за результатами службової перевірки за фактом втрати молодшим сержантом О.Бондарем військового квитка були зазначені висновки і пропозиції за результатами службової перевірки;

- при обранні такого достатньо суворого виду стягнення, як догана, відповідач не зазначив, які саме негативні наслідки були спричинені відсутністю у тексті доповідної записки відокремлених висновків і пропозицій;

- вищевказане, на думку позивача, доводить те, що відповідачем не було підтверджено належними доказами вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що виключає притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Також вказує, що внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності їй не було виплачено премію за вересень 2020 року в повному обсязі.

Відповідач спростовує ці доводи позивача, та вважає, що службова перевірка була призначена і проведена у відповідності із вимогами чинного законодавства та за її результатами було достовірно встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків.

Щодо тверджень позивача про відсутність можливостей для подачі заяв, клопотань та заперечень у зв`язку із перебування у щорічній відпустці, то відповідач їх заперечує, указуючи, що службова перевірка проводилась з 13.08.2020р. по 14.09.2020р., тобто у позивача було достатньо часу для реалізації своїх прав. При цьому позивач особисто подала 14.09.2020р. письмові пояснення.

Посилання ж позивача на те, що службова перевірка не була призупинена на час її відпустки, відповідач не визнає, вважаючи, що такий правовий механізм не передбачений законодавством.

На думку відповідача, характер правопорушення не потребує настання наслідків для можливості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відмінність виявлених порушень від предмету службової перевірки, на думку відповідача, не унеможливлює притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Щодо суворості дисциплінарного стягнення у вигляді догани, то відповідач вказує, що при прийняті рішення враховувалась попередня поведінка позивача, а саме наявність 7 дисциплінарних стягнень, серед які 2 суворі догани.

У підсумку відповідач вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

У відповіді на відзив та у запереченнях на відповідь позивач та відповідач спростовують доводи один одного, в цілому повторюючи мотивацію позову та відзиву, відповідно.

При вирішенні цього спору суд виходить з того, що згідно із статтею 1 Закону України від 07.03.2002р. № 3099-III "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України" (у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції), Військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України; а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Згідно із статтями 12, 13 цього Закону, Служба правопорядку комплектується офіцерським складом, прапорщиками, сержантами та солдатами відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також працівниками Збройних Сил України. Порядок і строки проходження військової служби військовослужбовцями Служби правопорядку, присвоєння їм військових звань та звільнення їх з військової служби визначаються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідних положень про проходження військової служби.

Преамбулою та статтею 1 Закону України від 25.03.1992р. №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом, зокрема, правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.

Відповідно до ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та другою статті 6 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно із приписами статті 16 Дисциплінарного статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як визначено у статті 26 вказаного Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Статтями 1, 2, 3, 4 Розділу І Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту установлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту установлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 88 Дисциплінарного статуту установлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017р. за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Відповідно до пункту 1 розділу I Порядку №608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів). Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 2 розділу I Порядку №608 визначено, що службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службова перевірка - це комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу II Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Згідно із пунктами 1 3, 6 10 Розділу VII Порядку №608, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються:

особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки;

наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення. Строк проведення перевірки встановлюється з урахуванням мети, обсягу визначених завдань та кількості особового складу, який залучається. Письмове рішення командира (начальника) оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на документі (рапорті (доповіді)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення.

Строк проведення службової перевірки не може перевищувати одного місяця. У разі невстановлення винних осіб службова перевірка може бути продовжена відповідним командиром (начальником), який призначив перевірку, але не більше ніж на один місяць.

Днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення. Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення.

Службова перевірка може проводитись як одноособово, так і комісією. Склад комісії визначається з урахуванням мети, обсягу, складності та особливостей проведення службової перевірки.

Проведення службової перевірки здійснюється відповідно до цього розділу.

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

У свою чергу, пунктами 8, 9, 11 13 Розділу III Порядку №608 установлено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Згідно ж з пунктами 1, 3 Розділу IV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Аналізуючи вказані правові норми у їх сукупності та з урахуванням установлених обставин цієї справи, суд приходить до таких висновків.

Службове розслідування призначається у чітко визначених випадках за переліком, установленим пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №608, до яких спірний випадок не відноситься.

Прийняття рішення про доцільність проведення саме службового розслідування за змістом Порядку №608 належить до виключної компетенції відповідача.

Натомість службова перевірка призначається, зокрема, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка, а також якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Враховуючи викладене, доводи позивача про протиправність оскарженого наказу як такого, що прийнятий за результатами службової перевірки, а не службового розслідування, не заслуговують на увагу і судом відхиляються.

Доводи позивача про не об`єктивність та упередженість службової перевірки, яке вона пов`язує з неприязним ставленням начальника Херсонського ЗВ ВСП до неї, жодним доказом не підтверджені, а тому також відхиляються судом.

Суд також вважає необґрунтованими і доводи позивача про порушення установлених законодавством її прав як особи, щодо якої проводиться службова перевірка, які полягали у тому, що позивача не було ознайомлено з правами та обов`язками у процедурі службової перевірки, службова перевірка про водилась без присутності позивача під час перебування її у частині щорічної відпустки, і тим самим позивача було позбавлено можливості подавати заяви, клопотання та заперечення на спростування висновку про вчинення дисциплінарного проступку.

З урахуванням пунктів 6, 8 Розділу VII Порядку №608, службова перевірка проводиться за встановленими розділами III та IV загальними правилами проведення службових розслідувань, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Таким чином, при проведенні службової перевірки військовослужбовець, зокрема, користується такими правами: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які проводять службову перевірку.

Слід зазначити, що за буквальним змістом Розділи III, IV та VII Порядку №608 не містять обов`язку відповідача (особи, яка проводить службову перевірку) роз`яснювати військовослужбовцю перелічені у цих розділах права, з фіксацією такого факту. У той же час, в наданих в ході службової перевірки письмових поясненнях позивач власним підписом підтвердила, що їй роз`яснено зміст статей 59, 62, 63 Конституції України і вона не потребує правової допомоги. Позивач, між тим, скористалась певними своїми правами, надавши 14.09.2020р. письмові пояснення. Також слід урахувати, що позивачем не зазначено, які документи, докази, заяви, клопотання чи заперечення вона мала бажання подати особі, яка проводила службову перевірку і яким чином вони могли б вплинути на висновки службової перевірки. Враховуючи викладене, позивач не довела порушень її прав в ході службової перевірки, які передбачені в Розділах III, IV та VII Порядку №608.

Доводи позивача про те, що її притягнуто за порушення, яке не було предметом службової перевірки, судом відхиляються, оскільки Порядком №608 не встановлено заборони виявляти інші порушення, ніж слугували причиною призначення службової перевірки.

Стосовно доводів позивача про те, що при проведенні службової перевірки за фактом втрати молодшим сержантом О.Бондарем військового квитка та складенні за її результатами доповідної записки не було порушено вимог пункту 10 Розділу VII Порядку №608, то суд зазначає таке.

Зазначеним пунктом Порядку №608 установлено, що у доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Судом оглянуто складену ОСОБА_1 доповідну записку від 12.08.2020р. за результатами службової перевірки за фактом втрати молодшим сержантом ОСОБА_2 військового квитка, і зроблено висновок, аналогічний висновкам відповідача, про відсутність у доповідній записці висновків і пропозицій.

Так, позивач у згаданій записці описує обставини втрати молодшим сержантом ОСОБА_2 військового квитка, його подальші дії, надалі наводить зміст окремих пунктів затвердженого Указом Президента України від 30.12.2016р. №582/2016 «Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу», статті 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення та частини 2 статті 45 Дисциплінарного статуту, після чого нею викладений останній в тексті доповідної записки абзац наступного змісту: «Викладені обставини повністю підтверджені матеріалами перевірки, про що доповідаю на Ваше рішення».

Жодної аргументації, чи було порушено молодшим сержантом ОСОБА_2 вимоги чинного законодавства і якого саме, чи утворюють його дії склад дисциплінарного проступку, у тому числі чи є його вина в цьому, чи належить притягнути його до дисциплінарної відповідальності або ні, та який вид дисциплінарного стягнення належить застосувати доповідна записка від 12.08.2020р. не містить. Отже, ця доповідна записка не відповідає вимогам, установленим пунктом 10 Розділу VII Порядку №608.

Натомість згідно із затвердженими 24.12.2019р. начальником Херсонського ЗВ ВСП «Функціональними обов`язками офіцера групи проведення службових розслідувань Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку», позивач прямо зобов`язана проводити службові перевірки у відповідності до вимог Порядку №608.

Тому суд вважає, що відповідач в ході службової перевірки дійшов правомірного висновку про те, що ОСОБА_1 допущено неналежне виконання функціональних обов`язків військової служби, яке полягало у проведенні службової перевірки з порушенням вимог Порядку №608. Слід зазначити, що кожний військовослужбовець має знати та виконувати свої обов`язки, у тому числі зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, що є складовою військової дисципліни, а недотримання їх в цій частині є дисциплінарним проступком військовослужбовця.

Щодо доводів позивача про невиправдано суворе покарання суд зазначає, що згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

При цьому начальник (командир) наділений дискреційними правами щодо визначення виду покарання, яке він має намір застосувати до військовослужбовця, який вчинив дисциплінарний проступок.

За даних обставин такий вид стягнення, як догана, не є найсуворішим видом стягнення, а при його обранні відповідач враховував причини, які як обтяжують, так і пом`якшують відповідальність, враховуючи також те, що позивач є військовослужбовцем Військової служби правопорядку, на яку саму покладено функції із забезпечення правопорядку та додержання військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржений наказ є правомірним, оскільки позивача у відповідності до законодавства притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок, вчинення якого доведено належним чином.

Отже, слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування наказ начальника Херсонського ЗВ ВСП №49 від 15.09.2020р. №28 «Про результати службової перевірки» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

У зв`язку з цим також слід відмовити і у задоволенні похідної позовної вимоги про зобов`язання Херсонського ЗВ ВСП виплатити позивачу в повному обсязі премію за вересень 2020 року, якої за твердженням позивача, вона була позбавлена внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні передбачені статтею 382 КАС України підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 106020000