Справа № 640/32082/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 березня 2021 року м. Київ № 640/32082/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., ознайомившись з відзивом у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови перерахувати та виплатити в належному розмірі грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, з розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби ОСОБА_1 , з розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 29.01.2020 року шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 21.01.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого просить: залишити без розгляду адміністративний позов у зв`язку із пропуском процесуального строку для звернення до суду відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України; у разі поновлення позивачу строку на звернення до суду: замінити неналежного відповідача у справі та відмовити у задоволенні позову; здійснювати розгляд справи у судовому засіданні.

Ознайомившись із цими клопотаннями, суд зазначає, що першочерговим є вирішення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Так, в обґрунтування цього клопотання відповідачем зазначено, що на спірні правовідносини розповсюджується місячний строк звернення до суду відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки розрахунок грошового забезпечення особи та виплати одноразової грошової допомоги, звільненої з військової служби стосується відносин, що виникають у зв`язку із звільненням з публічної служби.

Відповідачем зазначено, що позивача виключено зі списків особового складу наказом Міністерства оборони України від 19.06.2020 року №266, яким також визначено види та розміри грошового забезпечення, які підлягають виплаті у зв`язку із його звільненням з військової служби.

Зазначений наказ позивачем не оскаржено в судовому порядку, як і не оскаржено дій Міністерства оборони України з невиплати йому інших видів виплат.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом 12.12.2020 року, тобто через півроку після звільнення з військової служби, позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що позивачем не подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, відповідач просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою, абзацом 1 частини другої, частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин; далі також - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом першим частини другої статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги про перерахунок та виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII, слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 року справі №807/363/18, в якій, зокрема, зауважено щодо висновків судів про незастосування у випадку, що розглядається, положень статті 233 Кодексу законів про працю України з огляду на формулювання позовних вимог інших, ніж стягнення заробітної плати.

Так, Верховним Судом зазначено, що норми цієї статті, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати. що норми статті, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

Враховуючи викладене та предмет спору у справі №640/32082/20, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду.

Крім того, строк звернення до суду із позовною заявою у справі №640/32082/20 поновленню не підлягає, оскільки позивачем його не пропущено в силу зазначених судом обставин.

Щодо клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача на належного, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Разом з тим, дослідивши відзив та його прохальну частину, судом встановлено відсутність обґрунтування підстав заміни відповідача на належного, ураховуючи те, що представником Міністерства оборони України навіть не визначено «належного відповідача» в його розумінні, на якого має бути замінено Міністерство оборони України.

Вказане унеможливлює вирішення судом клопотання про заміну неналежного відповідача в порядку статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого представником Міністерства оборони України клопотання про заміну неналежного відповідача та повернення його без розгляду заявнику.

Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частинами п`ятою-шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною сьомою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідачем клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін заявлено в зазначений у статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України строк, разом з тим, заявлене клопотання не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, та не містить підстав для такої необхідності.

Крім того, виходячи з предмету позову, адміністративна справа №640/32082/20, в розумінні, та згідно приписів частини другої та пункту першого частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, є справою незначної складності, для якої пріоритетним є її швидке вирішення.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на відсутність належних обґрунтувань на підтвердження заявленого відповідачем клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд вважає останнє необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 6, 9, 48, 122, 123, 166, 167, 243, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду відмовити.

2. Клопотання Міністерства оборони України про заміну неналежного відповідача у справі повернути без розгляду.

3. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про розгляд справи у судовому засіданні відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України в частині повернення клопотання без розгляду заявнику.

Суддя Л.О. Маруліна