Справа № 480/4015/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2021 року Справа № 480/4015/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Латишевої В.О.,
представника відповідача - Непийпи Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4015/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звепрнулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області) в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є в наявності відповідні ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.
20 лютого 2020 року інспектором ювенальної превенції Путивльського ВП ГУНП в Сумській області, лейтенантом поліції Зуєнко Д.А було складено протокол, серії АПР18514670 від 20.02.2020 року по відношенню до позивача, як продавця магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП «Юрок», відповідно до якого було встановлено, що гр. ОСОБА_1 20.02.2020 року о 10 год.55 хв., знаходячись на робочому місці в магазині, продала горілку "CELSIUS" неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ч.2 ст. 156 КУпАП.
Цей протокол був підставою для складання постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Путивльської міської ради про накладення на ФОП ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6800 грн. 00 коп., відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 13 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.
В подальшому, як зазначає позивач, в кінці квітня 2020 року, на її адресу надійшла податкова вимога від 07.04.2020 року №218225-50, що містила повідомлення про наявність податкового боргу в розмірі 6800 грн. 00 коп. і вимогу про термінову сплату суми податкового боргу.
Позивач зазначає, що не сплачувала штраф, оскільки на її переконання вона не порушувала вимоги ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями). Позивач стверджує, що факт реалізації неповнолітній особі алкогольних виробів не було доведено належними та допустимими доказами, тому підстав для застосування штрафних санкцій у відповідача не було.
При цьому, позивач просив суд при розгляді даної справи взяти до уваги рішення Путивльського районного суду Сумської області від 07.05.2020 року (справа №584/364/20), який підтверджено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 156 КУпАП. Так, при розгляді справи №584/364/20 у суду були відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене порушення вимог ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, серії АП 148 № 514670 був складений лише на підставі пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 .
Зважаючи на викладені обставини, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 07.05.2020р. було скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітету Путивльської міської ради від 10.03.2020р. №01/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч.2 ст.165 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400грн.
Відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 34-36). Зокрема, просить суд врахувати, що відповідно до листа Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області від 10.03.2020 №1504/60/02-2020 до Головного управління ДФС у Сумській області 16.03.2020 направлено копії матеріалів справи відносно гр. ОСОБА_1 , складено за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) по факту продажу алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років.
Листом Головного управління ДФС у Сумській області від 20.03.2020 №378/7/18- 28-21-05-08 лист Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області перенаправлено для розгляду до Головного управління ДПС у Сумській області (вх. №1361/7 від 23.03.2020).
За результатами розгляду матеріалів справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР №514670 від 20.02.2020, складеного інспектором ювенальної превенції Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області лейтенантом поліції Зуєнком Дмитром Анатолійовичем, 20.02.2020 об 10 год 55 хв, гр. ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж горілки 0,37л «CELSIUS» за ціною 72,0 грн неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На переконання відповідача, факт продажу горілки неповнолітньому ОСОБА_2 підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , підписами понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в протоколі про адміністративне правопорушення.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також долучена постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Путивльської міської ради №01/02 від 10.03.2020, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Відповідно до п.З ч.І ст.15 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом представників сторін.
В судовому засіданні 26.01.2021р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа - підприємець, здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, КВЕД: 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами». Торгівельна діяльність здійснюється в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач найманих осіб не має і особисто здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
20 лютого 2020 року інспектором ювенальної превенції Путивльського ВП ГУНП в Сумській області, лейтенантом поліції Зуєнко Д.А було складено протокол, серії АПР18 514670 від 20.02.2020 року відносно позивача, як продавця магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП «Юрок».
Відповідно до протоколу серії АПР18 514670 від 20.02.2020 року було встановлено, що гр. ОСОБА_1 20.02.2020 року о 10 год.55 хв., знаходячись на робочому місці в магазині, продала горілку "CELSIUS" неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ч.2 ст. 156 КУпАП.
Цей протокол був підставою для складання постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Путивльської міської ради про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6800 грн. 00 коп., відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 13 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.
Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржила його в судовому порядку (є предметом розгляду у даній справі. Крім цього, позивачем було оскаржено в судовому порядку і постанова адмінкомісії від 10.03.2020р. №01/20, яка також була прийнята на підставі протоколу серії АПР18 514670 від 20.02.2020 року відносно позивача, як продавця магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП «Юрок».
07 травня 2020 року відбувся розгляд справи в Путивльському районному суді Сумської області за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи судом були проаналізовані всі наявні докази, в тому числі і протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, серії АПР18 № 514670, який був підставою для застосування всіх фінансових санкцій.
Як встановлено в Рішенні Путивльського районного суду Сумської області від 07.05.2020 року (справа №584/364/20 (а.с.2022)) в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 156 КУпАП, оскільки у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене порушення вимог ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, №514670 був складений лише на підставі пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Відповідно до п.3 ч.І ст.15 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Відповідно до абз.13 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції за порушення вимог статті 153 цього Закону у розмірі 6800 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Відповідно до п.5 зазначеного Порядку 5. підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Так, відповідно до листа Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області від 10.03.2020 №1504/60/02-2020 до Головного управління ДФС у Сумській області 16.03.2020 направлено копії матеріалів справи відносно гр. ОСОБА_1 , складено за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) по факту продажу алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років.
Листом Головного управління ДФС у Сумській області від 20.03.2020 №378/7/18- 28-21-05-08 лист Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області перенаправлено для розгляду до Головного управління ДПС у Сумській області (вх. №1361/7 від 23.03.2020).
За результатами розгляду матеріалів справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР №514670 від 20.02.2020, складеного інспектором ювенальної превенції Путивльського ВП ГУ НП в Сумській області лейтенантом поліції Зуєнком Дмитром Анатолійовичем, 20.02.2020 об 10 год 55 хв, гр. ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж горілки 0,37л «CELSIUS» за ціною 72,0 грн неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На переконання відповідача , факт продажу горілки неповнолітньому ОСОБА_2 підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , підписами понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в протоколі про адміністративне правопорушення. Також , відповідач просив суд врахувати, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення також долучена постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Путивльської міської ради №01/02 від 10.03.2020, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Однак, суд не погоджується з доводами відповідача, оскільки як вже зазначено вище, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 07.05.2020 року (справа №584/364/20 (а.с.2022)) встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , передбачених ч.2 ст. 156 КУпАП, оскільки відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене порушення вимог ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, №514670 був складений лише на підставі письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , який не був присутній на засіданні адміністративної комісії виконкому Путивльської міської ради та не надавав усних пояснень безпосередньо на засіданні комісії у якості свідка. У зв"язку з цим, пояснення ОСОБА_3 викладені у письмовому вигляді за відсутності їх усного підтвердження були визнані судом як неналежний доказ у розумінні ст.ст.251, 272 КУпАП.
При цьому, у рішенні Путивльського районного суду Сумської області від 07.05.2020 року також йдеться про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.156 КУпАП.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України вказані обставини вже не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.
Посилання відповідача на те, що факт продажу горілки неповнолітньому ОСОБА_3 підтверджується як поясненнями ОСОБА_3 так і підписами понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР №514670, судом не приймається, оскільки позивач у відповіді на відзив слушно зазначив, що протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, серії АПР18 № 514670 був складений лише на підставі пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , а поняті фіксували лише відмову ОСОБА_1 від підпису в протоколі, а ні як не на підтвердження факту порушення. Отже, твердження відповідача, який зазначає у своєму відзиві, що факт продажу горілки підтверджується поясненням та підписами понятих є недоречними та судом не приймаються.
Суд також враховує позицію позивача відносно того, що протокол про адмінправопорушення від 20.02.2020 року, який став підставою для прийняття оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення, був складений за відсутності відповідного товарного чеку, підтверджуючого аудіо- чи відеозапису, відсутні свідки вчиненого правопорушення. Крім цього, відсутня копія паспорту неповнолітнього ОСОБА_3 для підтвердження факту, що дана особа дійсно є неповнолітньою.
Таким чином, встановлені судом обставини справи і наведені норми чинного законодавства свідчать, що відповідачем, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення було застосовано до позивача штрафні санкції без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в загальному розмірі 840 грн., з судового збору сплаченого при подачі відповідного позову.
Щодо витрат на правову допомогу, позивачем до позовної заяви додано ордер про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Латишевою В.О. Також додано Договір від 18.03.2020р. про надання правової допомоги (а.с.24), розрахунок гонорару (детальний опис) суми гонорару за надану правничу допомогу на суму 3000 грн., квитанцію про оплату коштів в сумі 3000грн., які представник позивача просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача як витрати на правову допомогу.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).
Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Дослідивши розрахунок (детальний опис) суми гонорару адвоката (а.с.84-85), судом встановлено, що адвокатом здійснено: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (1 година, вартість 100 грн.), вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (0,5 год., вартість 50 грн.), підготовка звернень до відповідача (досудовий порядок врегулювання) (1 година, вартість - 100 грн.), складання позовної заяви до суду (3,5 годин, вартість - 400грн. за годину х 3.5 = 1400 грн.), складання відповіді на відзив (2 години, вартість 400грн. за 1 годину х 2 = 800 грн.), представництво інтересів позивача в суді в режимі відеоконференції (1 засідання, вартість 1 засідання - 550 грн., заявлено до стягнення суму 550 грн. за 1 засідання).
Загальна та остаточна сума яка заявлена до стягнення становить 3000грн.
Суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд наголошує на тому, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу у якій таку допомогу надано. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі №821/1594/17 від 15.05.2018.
На переконання суду, зазначені послуги взагалі не дають можливості суду ототожнювати вказані види робіт із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №480/4015/20.
Крім того, відповідно до змісту ухвали суду від 07.07.2020р. провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Як свідчить з матеріалів справи, позов підписано позивачем, а не представником позивача.
Відповідь на відзив, яку надано до справи (а.с.51-52). Однак в межах справи категорії, визначеної статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідь на відзив не є заявою по суті та не є необхідним для розгляду справи, про що, йому як адвокату, має бути відомо.
При цьому, суд враховує, що представник позивача - адвокат Латишева В.О. дійсно брала участь в судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції.
Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 3000,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною.
Даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката.
Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 1000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Враховуючи перебування головуючого судді по справі на лікарняному, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, повний текст рішення складено 26.02.2021.

Суддя О.М. Кунець