Справа № 160/3036/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 березня 2021 р.Справа №160/3036/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша рекламна компанія «Найкраща» про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша рекламна компанія «Найкраща» до Відділу реклами Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша рекламна компанія «Найкраща» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу реклами Кам`янської міської ради (далі відповідач-1), Виконавчого комітету Кам`янської міської ради (далі відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Відділу реклами Кам`янської міської ради, що виявилась у порушенні строків продовження дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Кам`янське;
- зобов`язати Виконком Кам`янської міської ради прийняти рішення про продовження строку дії зазначених дозволів;
- зобов`язати Відділ реклами Кам`янської міської ради в строки, встановлені законом видати зазначені дозволи на розміщення зовнішньої реклами у місті Кам`янське.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Відділу реклами Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради вчиняти дії, направлені на примусовий демонтаж рекламних конструкцій, встановлених ТОВ «ПРК «Найкраща» на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Кам`янське, а також у будь-якій іншій спосіб перешкоджати ТОВ «ПРК «Найкращий» провадити господарську діяльність з розміщення на спеціальних рекламних конструкція, встановлених зазначених дозволів.
За приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
З огляду на приписи наведеної статті небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Згідно з абзацом другим пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Обґрунтовуючи у заяві про забезпечення позову можливість настання негативних наслідків для позивача у майбутньому позивач не посилається на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення по адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Доводи заяви про забезпечення адміністративного позову фактично зводяться до відсутності рішення відповідачів про продовження дії дозволів позивачу у період з 16 жовтня 2020 року до 26 січня 2021 року.
При цьому, позивачем не зазначено про наявність рішення або іншого розпорядчого документа відповідачів або вчинення відповідних дій відповідачами, що направлені на примусовий демонтаж рекламних конструкцій, встановлених ТОВ «ПРК «Найкраща» на підставі дозволів на розміщення зовнішньо реклами у місті Кам`янське.
Таким чином, позивачем не зазначено і не надано жодних доказів у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим.
Крім того, суд зазначає, що в даному випадку з урахуванням підстав і предмету позову, при прийнятті в подальшому судом рішення по справі про задоволення позовних вимог, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову не призведе до ускладнення або унеможливлення його виконання, або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки позивачем оскаржується бездіяльність відповідачів з приводу не продовження строків дії дозволів та зобов`язання відповідачів прийняти рішення про продовження строку дії дозволів, а не оскарження дій та/або рішень відповідачів направлених на примусовий демонтаж рекламних конструкцій, встановлених позивачем.
Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, письмові докази наявні в матеріалах справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша рекламна компанія «Найкраща» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша рекламна компанія «Найкраща» до Відділу реклами Кам`янської міської ради, Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець