Справа № 140/10914/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/10914/20 пров. № А/857/116/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я. Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року (головуючий суддя: Андрусенко О.О., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення коштів,

встановив:

Державне підприємство «Луцький ремонтний завод «Мотор», 23.07.2020 звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Державного бюджету України пеню в розмірі 9263,73 грн нарахованої на суму 931719 грн заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість по декларації за березень 2018 року.

Обґрунтовує позов тим, що несвоєчасна виплата відшкодування підприємству податку на додану вартість по декларації за березень 2018 року надає ДП «ЛРЗ «Мотор» право на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка за розрахунками позивача за період з 22.01.2020 по 10.02.2020 становить 9263,73 грн. Вказує, що зазначена сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зокрема, з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення, а тому, вважаючи, що ухвалою Верховного Суду від 01.04.2020 касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 140/1296/19 повернуто скаржнику, такі дії податковий орган повинен вчинити 22.01.2020. Проте, Офісом великих платників податків Державної податкової служби було відшкодовано податок на додану вартість заявлений у декларації за березень 2018 року в сумі 931719,00 грн лише 10.02.2020. Така бездіяльність контролюючого органу призвела до несвоєчасного перерахування на рахунок позивача вищезазначених коштів, чим порушила права та законні інтереси ДП «ЛРЗ «Мотор», як добросовісного платника податків.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор» 9263,73 пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за період з 22 січня 2020 року по 10 лютого 2020 року по декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився Офіс великих платників податків Державної податкової служби та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що порядок отримання платником податків встановлених законодавством сум пені, нарахованої на бюджетну заборгованість з відшкодування ПДВ, не визначено, а сума пені, зазначена позивачем до стягнення, є такою, що не відповідає дійсності, оскільки така повинна розраховуватись з 12.02.2020.

Позивач, 12.02.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача Іванський В.І., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача Мельник В.І., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка представника третьої особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «ЛРЗ «Мотор» є суб`єктом літакобудування, відноситься до літакобудівної промисловості, створене з метою ремонту військової авіаційної техніки за державним замовленням для потреб Міністерства оборони України, зарубіжних замовників, засноване на державній формі власності, включено до «Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83, відноситься до підприємств оборонно-промислового комплексу згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2014 року № 70-р, а також включено до складу Державного концерну «Укроборонпром» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1221.

ДП «ЛРЗ «Мотор», 19.04.2018 подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2018 року із зазначенням у рядку 20.2 суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 1774 570 грн. (а. с. 30-33) та отримано квитанцію № 2 від 19.04.2018 про доставлення документа (а. с. 34).

На підставі наказу від 15.05.2018 № 918 (а. с. 35-36) працівниками Луцького відділу податкового супроводження підприємств Львівського управління Офісу ВПП ДФС (правонаступник Офісу ВПП ДПС) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства, за наслідками якої було складено акт від 15.06.2018 № 95/28-10-48-12/08029701 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП «ЛРЗ «Мотор» з питань законності декларування від`ємного значення з ПДВ за березень 2018 року» (а. с. 37-155).

Згідно вищезазначеного акту, перевіркою встановлено порушення ДП «ЛРЗ «Мотор»: пунктів 198.1, 198.3 та пункту 198.6 статті 198, підпункту б пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством безпідставно включено до складу податкового кредиту ПДВ на загальну суму 1303783,00 грн, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2018 року на 931719,00 грн, та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 397476,00 грн.

В подальшому, 13.07.2018 Офіс ВПП ДФС прийняв податкові повідомлення-рішення від 13.07.2018 № , яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2018 року у розмірі: 931 719,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі: 465 859,5 грн (а. с. 156), та № , яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 397 476,00 грн. (а. с. 157).

Підприємство не погодившись із прийнятими Офісом ВПП ДФС податковими повідомленнями-рішеннями від 13.07.2018 № , № оскаржило їх у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 (а. с. 158-168), яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 140/1296/19 за позовом ДП «ЛРЗ «Мотор» до Офісу ВПП ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.07.2018 № , № , адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.07.2018 № , № (а. с. 169-180).

Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2020 №К/9901/4827/20 касаційну скаргу Офісу ВПП ДПС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №140/1296/19 повернуто скаржнику (а. с. 181-182).

У свою чергу, сума бюджетного відшкодування позивачу повернута лише 10.02.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 10.02.2020 № 58215472 (а. с. 183), що, в свою чергу, обумовило звернення до суду із цим позовом.

ДП «ЛРЗ «Мотор», 14.04.2020 звернулось до Офісу ВПП ДПС з листом, у якому вказало, що у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням підприємству ПДВ по декларації за березень 2018 року, Офісу ВПП ДПС необхідно сплатити пеню у розмірі 9263,73 грн. (а. с. 186-188).

Листом від 19.05.2020, Офіс ВПП ДПС повідомив позивача, що 10.02.2020 після закінчення процедури оскарження, ПДВ в сумі 931719,00 грн, відшкодовано на рахунок ДП «ЛРЗ «Мотор». У свою чергу вказав, що у наказі № 326 відсутній порядок повернення пені, нарахованої відповідно до вимог пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (а. с. 189).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у період з 22.01.2020 по 10.02.2020 позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 931719,00 грн, отже позивач має право на нарахування та стягнення пені у розмірі 9263,73 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.8 ст. 200 ПК України передбачено, що до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно п. 200.10 ст. 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу (п. 200.11 ст. 200 ПК України).

Згідно із п. п. «ґ» п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Згідно п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передбачене у законі право платника податку на додану вартість отримати підтверджене контролюючим органом, унаслідок перевірки бюджетне, відшкодування на поточний банківський рахунок в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку контролюючого органу, є безумовним. Закон визнає заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ не відшкодовані платнику протягом передбаченого законом строку суми ПДВ і передбачає нарахування на таку заборгованість пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, сума бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2018, повернута ДП «ЛРЗ «Мотор» лише 10.02.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 10.02.2020 № 58215472 (а. с. 183), а обов`язок щодо бюджетного відшкодування заборгованості з ПДВ у контролюючого органу виник 22.01.2020, тобто на наступний робочий день після набрання законної сили рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 140/1296/19, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 (а. с. 158-180), яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.07.2018 № та № .

З огляду на те, що позивачем заявлено бюджетне відшкодування у відповідності до вимог законодавства, а таке не відшкодовано в сумі 931719 грн, і ця сума узгоджена згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/1296/19, однак не відшкодована з незалежних від платника податків причин, позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування, у відповідності до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 803/655/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження №11-778апп18).

Оскільки, у період з 22 січня 2020 року по 10 лютого 2020 року позивачу не відшкодовано бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 931719, а тому останній має право на нарахування та стягнення пені у розмірі 9263,73 грн.

Крім цього, норма п. 200.23 ст. 200 ПК України, встановлює обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в ст. 200 ПК України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. Обов`язок нарахування пені лежить на контролюючому органу, який здійснює функції держави у сфері оподаткування. Неподання таким органом після закінчення перевірки до органу ДКС України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або подання такого висновку із порушенням строків, встановлених ст. 200 ПК України, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ у визначений строк, є підставою для виникнення у платника податку, права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 2а-6029/12/2670.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що сам порядок отримання платником податків сум пені за невчасне бюджетне відшкодування не визначено, оскільки вказана обставина не може слугувати причиною порушення права позивача, встановленого п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, на стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ.

Щодо покликання в апеляційній скарзі, що розрахунок пені необхідно здійснювати з 12.02.2020, тобто моменту отримання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020, згідно якої рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 140/1296/19 набрало законної сили, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, згідно п. п. «ґ» п. 200.12 ст. 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення, а у випадку, передбаченому, зокрема п. п. «ґ» цієї статті, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно задовольнити позов, шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені, в розмірі 9263,73 грн нарахованої на суму 931719 грн, заборгованості з відшкодування податку на додану вартість по декларації за березень 2018 року за період з 22.01.2020 по 10.02.2020.

Таким чином, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної податкової служби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі № 140/10914/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 03.03.2021.