Справа № 344/14016/20
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Герлан Н.В.,

представника позивача Макеєв С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що Енергетична митниця Державної митної служби ухвалила постанову в справі про порушення митних правил від 09.10.2020 №0046/90310/20. З 02.02.2018 р. року позивач працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс». Товариством надаються послуги з транспортування нафтопродуктів по території України, відповідно до укладених з контрагентами договорів. 30/04/2020 було подано періодичну митну декларації ТР 80 РР №ТГА 903100/2020/000322 на переміщення трубопровідним транспортом дизельного палива (код товару ). З метою оформлення завершення митного режиму транзиту по вказаній вище періодичній декларації, до Енергетичної митниці ДМС шляхом електронного повідомлення була подана додаткова митна декларація ТР 80 ДР № ПА903100/2020/000460 від 15.06.2020. Відповідач у митному оформленні (випуску) товарів Товариству відмовив. Рішення про відмову були оформлені у вигляді Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, №ІІА903100/2020/00012. Відповідач відмовив у митному оформленні паливних матеріалів, у прийняття митної декларації, митному випуску чи пропуску товарів з підстави неможливості завершити переміщення за межі митної території України, оскільки митний кордон збігається з державним кордоном України, а позивачем не подано акту приймання товару за межами державного кордону України. Відповідно до наказу №629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» місце митного контролю визначено ЛВДС «5С» Смига. В п. 2.5 наказу зазначено, що факт переміщення нафтопродуктів через митний кордон може підтверджуватись актом приймання-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника - документ про дані про обсяги нафтопродуктів, переміщених в резервуари та з резервуарів перевізника, підписаний українським перевізником. Відповідно до п. 2.6 наказу №629 після переміщення товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом протягом попереднього календарного місяця за періодичною митною декларацією декларант або уповноважена ним особа повинні подати митному органу додаткову декларацію у строки та порядку, встановленими законодавством. Відповідач невірно обчислює строки переміщення товару через митний кордон, оскільки строк обчислюється з моменту складення акту переміщення нафтопродуктів, а не за їх закачуванням в резервуар. Тому позивач просив суд скасувати оспорювану ним постанову про порушення митних правил від 09.10.2020.

В судовому засіданні представник позивача надав перед судом пояснення про те, що між соронами є триваючий спір, судами неодноразово розглянуто справи про скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивач та відповідач по різному обчислюють строк здійснення транспортування нафтопродуктів, позивачем було зареєстровано, що товари поміщено до митного складу, відповідно до п.2 ч.2 ст. 95 МК України визначено, що до строків транзитних перевезень залежно від виду транспорту не включаєтьсячаст зберігання товару, після закачування нафтопродуктів в резервуари, зазначені резервуари є митним складом, період їх перебування не включається до строку транзиту, кожен акт скріплений підписом представника митного органу, таким чином відповідачу було відомо про перебування нафтопродуктів на митному складі, транзит паливних матеріалів здійснюється у відповідному спеціалізованому митному посту, а не на державному кордоні; по кожній операції від закачування до викачування паливних матеріалів з резервуарів пройшов строк до трьох днів; Постановою Верховного Суду вже було встановлено порядок оцінки правового регулювання спірних обставин та встановлено, що митна імпортна та експортна операції полягають у закачуванні та викачуванні паливних матеріалів з резервуарів, а не складанням акту їх отримання іноземним резидентом; в ст. 470 МК України передбачено забезпечення доставки до митного органу, а не як вказано відповідачем - за кордон; склад адміністративних правопорушень відсутній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлено належним чином, відзиву на позовну заяву чи її заперечення суду не подано.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже правові наслідки не прибуття в судове засіданні сторін та їх уповноважених представників покладено повністю на відповідні сторони.

30/04/2020 позивач подав відповідачу періодичну митну декларацію ТР 80РР №UA903100/2020/000322 на переміщення трубопровідним транспортом дизельного палива.

15/06/2020 позивач подав відповідачу митну декларацію форми МД-2 № UA903100/2020/000460.

09/10/2020 відповідач склав постанову щодо позивача про порушення митних правил №0046/90310/20, за тих обставин, що 30/04/2020 сектором митного оформлення «Смига» митного поста «Західний» Енергетичної митниці Держмитслужби оформлено митну декларацію типу ТР80РР №UA903100/2020/000322 на переміщення трубопровідним транспортом в митному режимі транзит нафтопродукти. Для трубопровідного транспорту встановлено строк переміщенні - 31 добу за ч. 1 ст. 95 МК України. Підприємство повинно доставити товар в Угорщину ПЗП «Нірбогдань»/резервуари Тисайського НПЗ. Товар приймається ТОВ «Прикарпатзахідтранс» в селищі Рудня Овручського району Житомирської області. Вантаж переміщено на митну територію України в резервуари лінійної виробничо-диспечерської станції «5С» за актами приймання-передачі. Відповідно до договору про надання послуг транспортування між ТОВ «Прикарпатзахідтранс» та Компанією «Proton Energy Group SA» транспортування завершується складенням акту приймання-передачі у пункті призначення ПЗП «Нірбогдань» Угорщина та ПЗП «Тіссуйварош» Угорщина. 16/05/2020 вантаж було переміщено на митну територію України в резервуари лінійної виробничо-диспетчерської станції «5С», 27/06/2020 завершено відкачування товару, згідно актів приймання передачі нафтопродуктів, таким чином акти здачі-приймання нафтопродуктів оформлений в пункті призначення до 17/06/2020 є підтвердженням завершення переміщення через митний кордон України, враховуючи фактичну дату доставки позивач, будучи директором ТОВ «Прикарпатзахідтранс» перевищив термін доставки товару за ч. 1 ст. 95 МК України на 60 діб, а тому на нього накладено стягнення за ч. 4 ст. 470 МК України в сумі 17000 гривень.

Відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903100/2020/00012.

Позивач просив суд застосувати до спірних відносин положення п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», відповідно до якого партією товарів вважаються товари, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом або лініями електропередачі протягом одного календарного місяця.

Також позивач просив суд застосувати в спорі сторін положення ст. 90 Митного кодексу України, відповідно до якої транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Також позивач просив суд застосувати в спорі сторін положення ст. 102 Митного кодексу України, відповідно до якої митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

При вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митний режим транзиту, окремими партіями митний режим транзиту вважається завершеним після фактичного вивезення за межі митної території України останньої з таких окремих партій.

Відповідно до ст. 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: 1) у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму; 2) у разі вивезення за межі митної території України - після здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та перетинання ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до наказу №629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» місце митного контролю визначено ЛВДС «5С» Смига.

Отже за змістом нормативно-правового регулювання митний контроль здійснюється на ЛВДС «5С» Смига. Тому зона митного контролю не збігається із державним кордоном.

Так само відповідно до змісту позову нормативно-правове регулювання спірних відносин передбачає можливість подання митної декларації щодо декларування як однієї експортної операції з перекачування з резервуарів ЛВДС «5С» Смига в магістральний нафтопровід так і партії таких операцій за визначений період.

Оскільки експортом нафтопродуктів засобами трубопровідного транспорту є викачування нафтопродуктів з резервуарів ЛВДС «5С» Смига в магістральний нафтопровід тому відповідна обставина підтверджується саме документом про здійснення такого викачування.

Іншою обставиною, щодо якої між сторонами виник спір, є строк перебування нафтопродуктів в резервуарах ЛВДС «5С» і строк подання підприємством позивача декларації відповідачу.

Відповідно до статті 231 Митного кодексу України митний контроль товарів, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, у тому числі з метою транзиту через митну територію України, здійснюється в місцях митного контролю, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок і строки митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, строки сплати митних платежів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, виходячи з особливостей переміщення зазначених товарів через митний кордон України (частина 1 статті 232 Митного кодексу України).

Згідно зі статтею 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту визначено статтею 93 Митного кодексу України. Так, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у частині шостій статті 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Згідно ст. 95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень для відповідних видів транспорту. Зокрема, для трубопровідного транспорту встановлено строк транзитних перевезень у 31 добу (пункт 5 частини 1 статті 95 Митного кодексу України). Згідно ст. 470 Митного кодексу України встановлено відповідальність за недоставлення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів до митного органу призначення, видача їх без дозволу митного органу або втрата. Відповідно до частини чотири вказаної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Зшідно ст. 489 Митного кодексу України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ж до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до п.2.5 Наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» при переміщенні товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом митниці (митному посту) надаються документи, передбачені пунктом 5 частини першої та частиною третьою статті 335 Митного кодексу України.

При цьому як акт прийому-передачі товарів можуть використовуватися такі документи, оформлені за результатами переміщення товарів через митний кордон України (через межі вільної митної зони) у відповідному митному режимі за попередній календарний місяць. Для нафтопродуктів: акт прийому-передачі нафтопродуктів перевізниками - документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, переміщених через митний кордон України, підписаний українським перевізником і одержувачем (відправником) або іноземним та українським перевізниками; акт прийому-передачі нафтопродуктів згідно із зовнішньоекономічним договором (контрактом) - документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, підписаний сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту) і має відмітку українського перевізника про фактичний обсяг переміщених нафтопродуктів; акт прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника - документ, який містить дані про обсяги нафтопродуктів, переміщених у резервуари та з резервуарів перевізника, підписаний українським перевізником.

Відповідно до картки відмови встановлено, що товариством було надано, зокрема, акти приймання-передачі товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом.

Не приймаючи вказані акти приймання-передачі товарів за належні, відповідачем було оформлено відповідну картку відмови, що в подальшому стало підставою притягнення директора товариства до відповідальності за порушення митних правил.

При цьому в позові зазначено, що відповідач відмовив у митному оформленні нафтопродуктів та партій цього товару, у зв`язку із закачуванням нафтопродуктів. Тобто ним визнано закачування нафтопродуктів в ЛВДС «5С» Смига в якості обставини прибуття товару під митний контроль, але заперечено обставину викачування з резервуарів ЛВДС «5С» Смига в якості обставини вибуття товару з під митного контролю.

Між сторонами виник спір не з приводу виконання товариством позивача положень зовнішньоекономічного контракту, а щодо виконання відповідачем обов`язку здійснення митного оформлення товару, який прибув в зону митного контролю.

Крім цього встановлення сторонами зовнішньоекономічного контракту його змісту поширюється виключно на відносини сторін такого зовнішньоекономічного контракту. Сторони зовнішньоекономічного контракту не вправі встановити обов`язки для третіх осіб, не визначається ними зона митного контролю і правила його проходження.

Однак нормативно-правовою основою діяльності відповідача є законодавство України, до джерел якого не належать зовнішньоекономічні контракти. Договірні відносини ТОВ «Прикарпатзахідтранс» з його контрагентом не можуть бути предметом аналізу митного органу, оскільки є приватно-правовими, і Енергетична митниця ДФС не є стороною відповідного договору.

Разом з цим нормативно-правовим регулюванням позивачу надано право на подання митних декларацій за партіями товару.

Отже складаючи офіційний документ про накладення на позивача штрафу за результатами притягнення його до адміністративної відповідальності на відповідача покладено обов`язок встановити та довести належними доказами порушення позивачем строк подання митної декларації за кожною операцією, за кожною партією товару.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Також, згідно з ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу (ч. 1 ст. 102 МК України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач зобов`язаний довести наявність правових підстав для реалізації ним компетенції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Однак відповідачем не спростовано доводів позивача.

Відповідно до ч.3 ст.122 Митного кодексу України, розміщення на митному складі товарів, поміщених в інші, ніж митний склад, митні режими (транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній території, експорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території) для їх зберігання, перевантаження або дозавантаження транспортного засобу здійснюється на підставі митної декларації, раніше оформленої відповідно до таких інших митних режимів, або документа, що її замінював, - накладної УМВС (СМГС), накладної ЦІМ (СІМ), накладної ЦІМ/УМВС (ЦИМ/СМГС, CIM/SMGS), книжки МДП (Carnet TIR) тощо. У цьому разі поміщення таких товарів у митний режим митного складу не відбувається. Товари, що вивантажуються на митний склад і призначені для зберігання більше ніж на 90 днів, підлягають поміщенню у митний режим митного складу.

Відповідно до ст.121 Митного кодексу України, митний склад - це митний режим, відповідно до якого іноземні або українські товари зберігаються під митним контролем із умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Оскільки, резервуари ЛВДС «5С» є митним складом, з строк з моменту переміщення нафтопродуктів з трубопроводу в резервуари не підлягає зарахуванню до строку транзиту, оскільки в цей час нафтопродукти перебувають під митним контролем.

Факт перебування нафтопродуктів на митному складі відповідач не заперечує, що вказано безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення №0046/90310/20 від 31.08.2020.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України, до принципів здійснення державної митної справи належить принцип законності та презумпції невинуватості.

В ст. 293 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В п. 3 ст. 286 КАС України вказано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити;

скасувати постанову Енергетичної митниці Державної митної служби в справі про порушення митних правил від 09.10.2020 №0046/90310/20, закрити справу про відповідне адміністративне правопорушення;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Енергетичної митниці Державної митної служби, , адреса: вул. Світлицького, 28 А, м. Київ, 04215, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 - 420,40 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Бородовський С.О.