Справа № 640/16740/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2021 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Шурко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Грибан І.О., суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, третя особа - Міністерство соціальної політики України про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Пенсійного фонду України від 31.07.2019 року №339-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, місто Черкаси, вулиця Смілянська, 23, ) провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі, що буде визначена за рішенням суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, третя особа - Міністерство соціальної політики України про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, третя особа - Міністерство соціальної політики України про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

01 березня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Грибан І.О. та суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б.

Заява про відвід мотивована тим, що дії головуючого судді Грибан І.О. та суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності. Наявність таких підстав, на думку заявника, підтверджується тим, що в справі № 640/16740/19 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено у порядку письмового провадження, чим позбавлено позивача права на захист своїх прав особисто в судовому засіданні апеляційної інстанції, а клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та за присутності позивача не вирішено.

Крім того, на переконання позивача, колегія суддів порушила норми процесуального права, оскільки не здійснила надсилання засобами поштового зв`язку ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року про призначення справи №640/16740/19 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Грибан І.О., суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. - визнано необґрунтованою. Передано справу для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2021 для вирішення вказаного питання визначено суддю - Шурко О.І.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Грибан І.О., суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б., приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Частиною 3 статті 39 КАС України установлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні "Газета-Центр проти України" від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться".

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Разом з тим, наведені заявником доводи, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть бути свідченням існування об`єктивних обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії судів Грибан І.О. , суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. в результаті розгляду даної справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Проаналізувавши викладені у заяві ОСОБА_1 міркування та наведені доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу суддів Шостого апеляційного адміністративного суду Грибан І.О., суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Грибан І.О., суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Б. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Шурко О.І.