Справа № 160/17358/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
28.12.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010303-8/112912 від 26.11.2020 «Про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком з 30.10.2020 з урахуванням періоду навчання, підтвердженого довідкою Вищого професійного училища № 17 № 111 від 07.12.2020, періоду проходження військової служби підтвердженого військовим білетом серії НОМЕР_1 від 09.11.1979 та трудового стажу, підтвердженого записами в трудові книжці серії НОМЕР_2 від 18.10.1978 та іншими документами.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж останнього складає 13 років, 1 місяць, 24 дні.
Позивач вважає що відповідачем порушено його конституційне право на отримання пенсії за віком та протиправно обраховао страховий стаж, у зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні відповідно до ст. 262 КАС України.
Представником відповідача 28.01.2021 року подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вищевказану позицію відповідач зазначає, що при розрахунку загального трудового стажу позивача не зараховано період навчання, період військової служби, та стаж роботи по трудовій книжці, оскільки в наданому позивачем свідоцтві про народження прізвище та по батькові не відповідають даним його паспорта.
На думку представника відповідача, права, свободи або законні інтереси позивача не є порушеними, а його вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
23.02.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив з викладеними аргументами на наданий відповідачем відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення № 0400-010303-8/112912 від 26.11.2020, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоди навчання, період військової служби, та стаж роботи по трудовій книжці, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, які звертаються за призначенням пенсії з 01.01.2010 по 31.12.2020. мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менш, як 27 років.
Так, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком останній досяг необхідного пенсійного віку 60 років.
Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У законодавстві, що діяло раніше до 01.01.2004 року, зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Частиною третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю та статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З наведеного вбачається, що головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж .
Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Разом з тим підпунктом 2 пункту 2.1. розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документ про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637.
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованим обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000
4) документи про місце проживання (реєстрації особи);
5) документи, які засвідчують особливий статус особи:.
Пунктом 2.9. Порядку № 22-1 також встановлено, що особа яка звертається за пенсією повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Згідно п.2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.
Зазначений перелік документів є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.
З системного аналізу викладеного можна зробити висновок, що свідоцтво про народження особи яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком не є необхідним документом, а отже посилання пенсійного органу на невідповідність даних у свідоцтві про народження з паспортними даними є протиправними.
Тобто, узагальнюючи наведене, суд зазначає, що свідоцтво про народження не є документом що впливає на підставу призначення пенсії за віком, а отже ніяким чином такий документ не може впливати на розрахунок загального трудового стажу позивача, в тому числі не може слугувати приводом відмови у зарахуванні частини трудового стажу.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що пенсійним органом було частково зараховано стаж позивача по трудовій книжці а частково не зарахований з підстав невідповідності даних у свідоцтві про народження у порівнянні з паспортними даними, що свідчить про вибірковість дій відповідача, та односторонність розгляду заяви.
З урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010303-8/112912 від 26.11.2020 «Про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, зважаючи на приписи ч.2 ст.2 КАС України суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачеві у зарахуванні до страхового стажу спірні періоди навчання, проходження військової служби, стажу за трудовою, що спричинило відмову у призначенні пенсії за віком, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З системного аналізу вказаних норм ст.245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.
Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.
Разом з тим, статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсію та підготовлює документи для її виплати.
Таким чином, враховуючи всі обставини встановлені під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком з 30.10.2020 з урахуванням періоду навчання, підтвердженого довідкою Вищого професійного училища № 17 № 111 від 07.12.2020, періоду проходження військової служби підтвердженого військовим білетом серії НОМЕР_1 від 09.11.1979 та трудового стажу, підтвердженого записами в трудові книжці серії НОМЕР_2 від 18.10.1978 та іншими документами.
У відповідності до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 840,80 грн., відповідно до квитанції про сплату № МР_АВ051288КJ_17178258 від 23.12.2020, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Разом з тим, позивач зазначив, що докази розміру витрат понесених ним на правничу допомогу будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду, а отже рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу буде ухвалено на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.
Керуючись 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010303-8/112912 від 26.11.2020 «Про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком з 30.10.2020 з урахуванням періоду навчання, підтвердженого довідкою Вищого професійного училища № 17 № 111 від 07.12.2020, періоду проходження військової служби підтвердженого військовим білетом серії НОМЕР_1 від 09.11.1979 та трудового стажу, підтвердженого записами в трудові книжці серії НОМЕР_2 від 18.10.1978 та іншими документами.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко