Справа № 120/6594/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 березня 2021 р. Справа № 120/6594/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якій просить визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09 липня 2015 року у розмірі 198400 гривень за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за вказаним договором банківського рахунку, у розмірі 198400 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно із якими йому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що встановлено судовими рішеннями. При цьому зазначає, що відмова відповідача у проведенні відшкодування коштів за вкладом лише із тих підстав, що постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 25 листопада 2019 року, винесеною в рамках кримінального провадження №0003105 від 20 серпня 2015 року, кошти вкладників, у тому числі ОСОБА_1 , на рахунках у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" визнані речовими доказами, є безпідставною та суперечить положенням частини 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки визнання об`єкту речовим доказом не є тотожним до накладення арешту та не може бути підставою для непроведення виплат.

Ухвалою від 16 листопада 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із неподанням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

23 листопада 2020 року на виконання вимог ухвали від 16 листопада 2020 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 30 листопада 2020 року задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою. Цією ж ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18 грудня 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи для задоволення позовних вимог. Зокрема, у відповіді на відзив представник позивача звернув увагу на те, що кримінальне провадження, що було підставою для арешту депозитного рахунку та визнання коштів речовими доказами, 01 серпня 2019 року закрито, відтак, відсутні підстави для невиплати позивачу гарантованої суми вкладу.

04 січня 2021 року представником відповідача подано заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15 січня 2021 року задоволено подану заяву та продовжено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк для подання відзиву на позов до 28 січня 2021 року.

01 лютого 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відбулося призупинення виплати гарантованих сум відшкодувань вкладникам публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", оскільки в рамках кримінального провадження винесено постанову про визнання речовими доказами коштів, розміщених на рахунках 443 фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", в тому числі, коштів, розміщених на рахунках ОСОБА_1 . Наведені обставини, на думку відповідача, унеможливлюють вирішення питання щодо виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом позивачу.

Окрім того, 01 лютого 2021 року представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, тому суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

09 липня 2015 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" укладено договір банківського вкладу №18-23038, згідно з яким банк прийняв від позивача грошовий влад у сумі 198400 гривень за процентною ставкою 20 відсотків річних строком на 10 днів, на виконання умов якого на рахунок банку позивачем 09 липня 2015 року перераховано кошти в розмірі 198400 гривень

На підставі постанови правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09 липня 2015 року №452/БТ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 липня 2015 року №130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Радикал Банк", згідно з яким з 10 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України №769 від 09 липня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано публічне акціонерне товариство "Радикал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2015 року №203 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені законом, ОСОБА_2 .

Крім того, 18 листопада 2015 року уповноваженою особою Фонду сформовано та надіслано позивачу повідомлення № 3539 від 18 листопада 2015 року про те, що трансакція публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором №18-23038 від 09 липня 2015 року на суму 198400 гривень, дата вчинення трансакції 09 липня 2015 року, час вчинення трансакції 15:51, є нікчемною".

Визнання вищезазначеного договору нікчемним та бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі №802/46/16-а, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

28 серпня 2019 року представник позивача звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" із заявою, у якій просив повідомити щодо виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі №802/46/16-а, за результатами розгляду якої листом від 23 вересня 2019 року заявнику повідомлено про те, що у липні 2016 року уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" передала до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документи, відповідно до яких ОСОБА_1 як вкладних має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок фонду.

В подальшому, позивачу стало відомо, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року у справі №761/23777/16-к в рамках кримінального провадження №0000504 був накладений арешт на кошти, що зберігаються, зокрема, і на її рахунку, що перешкоджає виплаті гарантованої суми, у зв`язку із чим представник позивача звернувся до прокуратури міста Києва із заявою щодо надання інформації про результати розслідування кримінального провадження № 0000504.

Листом Прокуратури міста Києва вих. №17/2/4-38-17 від 27 грудня 2019 року заявника повідомлено про те, що кримінальне провадження №0000504 було об`єднане із кримінальним провадженням № 001207 від 24 грудня 2015 року, яке 16 лютого 2017 року об`єднано з кримінальним провадженням № 0000621 від 18 липня 2015 року. В кінцевому результаті, провадження №0000621 об`єднано з кримінальним провадженням №000134 від 31 січня 2013 року. Вказані провадження були об`єднані в одне на підставі статті 217 Кримінального процесуального кодексу України. Окрім того, повідомлено про те, що кримінальне провадження №000134 закрито постановою прокурора прокуратури міста Києва від 01 серпня 2019 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 284Кримінального процесуального кодексу України, а всі заходи забезпечення кримінального провадження скасовано.

20 січня 2020 року представник позивача звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо проведення ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вих. №02-036-4491/20 від 27 березня 2020 року заявнику повідомлено про те, що постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25 листопада 2019 року у кримінальному проваженні №0003105 від 20 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 361, частиною 1 статті 191, частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк". У зазначеному переліку міститься інформація щодо позивача. Також повідомлено, що слідчим відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області до Фонду спрямовано постанову про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 25 листопада 2019 року для зобов`язання службових осіб Фонду вжити заходів для збереження назначених коштів. У зв`язку з цим, рішення про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", буде прийнято після завершення згаданого вище кримінального провадження та надходження до Фонду всіх необхідних документів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI).

Відповідно до статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина 1 статті 26 Закону №4452-VI).

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

За правилами частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду;

12) за вкладом, задоволення вимог за яким зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Отже, після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Закон №4452-VI гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, в тому числі за договором про банківського рахунку, в межах 200000 гривень. При цьому, відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною 4 статті 26 Закону № 4452-VI.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (надалі - Положення), Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Під час дії тимчасової адміністрації до чергових частин Загального реєстру включаються ГСР (Гарантована сума за рахунком) тільки за тими договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, щодо яких знято обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій та строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (пункт 5 Положення).

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 22 серпня 2019 року №2147 затверджено зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до якого позивача включено до Загального реєстру із сумою відшкодування у розмірі 198400 гривень.

Проте, з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вих. №02-036-4491/20 від 27 березня 2020 року слідує, що вказану виплату призупинено, оскільки постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0003105 від 02 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 361, частиною 1 статті 191, частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", які розміщені на рахунку банківської установи, у тому числі й позивача.

За твердженнями представника відповідача, з метою уникнення негативних наслідків для посадових осіб Фонду та уповноважених осіб Фонду, пов`язаних із невиконання законних вимог та процесуальних рішень слідчих, а також належного виконання зобов`язання щодо збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, призупинено виплати гарантованих сум відшкодувань вкладникам публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", в тому числі й позивачу.

Разом із тим, суд зазначає, що приписи частини 4 статті 26 Закону №4452-VI визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд не відшкодовує кошти, однак, серед них відсутня така підстава, як наявність постанови про визнання коштів речовими доказами.

При цьому, на момент розгляду даної справи в суду відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень чи процесуальних документів інших органів (осіб) про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача.

Натомість, право позивача на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" гарантоване Законом №4452-VI, а також встановлене судовими рішеннями у адміністративній справі №802/46/16-а.

Факт включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах гарантованої суми, відповідачем не заперечується.

За таких обставин, посилання відповідача про неможливість виплати гарантованої суми відшкодування, на переконання суду, є безпідставними.

Суд також зауважує, що Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини 2 статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно, суд наголошує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 Цивільного кодексу України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина 1 статті 1058 Цивільного кодексу України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена.

Окрім того, у рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Суд звертає увагу, що кошти позивача за вкладом у банку є її власністю, право на яке гарантоване державою України відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої, згідно з положеннями статті 8 Конституції України та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, у тому числі тими, які встановлюють певні обмеження щодо отримання відповідної компенсації втраченого майна.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року зазначено, що у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати її гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку № 18-23038 від 09 липня 2015 року у розмірі 198400 гривень.

У той же час, надаючи оцінку вимогам позивача щодо стягнення відповідних коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд зазначає, що Закон № 4452-VI, а також Положення № 14, визначають процедуру та певний порядок дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якої(го) відповідач має дотримуватись при виплаті особі гарантованої суми відшкодування за договорами банківського вкладу (рахунку), а задоволення відповідної вимоги позивача у такий спосіб призведе до порушення визначеної законодавцем процедури.

Разом із тим, враховуючи те, що у межах розгляду даної справи судом встановлено необґрунтованість відмови відповідача у виплаті позивачу відшкодування в межах гарантованої суми коштів, а тому суд доходить висновку, що з метою належного відновлення порушених прав позивача наявні підстави для зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" в розмірі 198400 гривень.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №42 від 18 січня 2021 року "Про поновлення виплат вкладникам, включеним до загального Реєстру вкладників ПАТ "Радикал Банк" поновлено виплату гарантованих сум відшкодування в тому числі й ОСОБА_1 , не підтверджують факту проведення такої виплати, а відтак прийняттям такого рішення не відновлено права позивача на таке відшкодування, адже останній вчинив усі необхідні дії для отримання таких коштів.

Більше того, пунктами 7, 8 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

Формування інформації для банків-агентів здійснюється Фондом у програмному комплексі Фонду або у Системі з урахуванням таких особливостей:

1) при формуванні інформації у програмному комплексі Фонду:

частина Загального реєстру формується на суму відшкодування, що не отримана вкладниками. До зазначеної частини Загального реєстру не включаються записи, виплата за якими здійснюватиметься за результатами розгляду індивідуальних звернень (спадкоємців, представників спадкоємців тощо);

виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів, спадкоємці тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за Реєстром переказів, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;

Фонд на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду здійснює передачу банку-агенту частин Загального реєстру, інформації з Реєстру переказів, сформованого за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду, надісланих (поданих) не пізніше дня подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи;

2) при формуванні інформації у Системі:

Загальний реєстр/частини Загального реєстру формуються згідно з Регламентом штатними засобами МОВ;

вивантаження на ПЦФ сформованого у МОВ Загального реєстру/частини Загального реєстру здійснюється у Системі директором - розпорядником Фонду або уповноваженим ним працівником Фонду;

після передачі інформації на ПЦФ у параметрах облікової картки у МОВ автоматично проставляється ознака про передачу інформації із зазначеної облікової картки до ПЦФ;

внесення змін та/або доповнень до облікової картки вкладника, видалення, блокування та розблокування здійснюються відповідальними працівниками Фонду на підставі інформації уповноваженої особи Фонду, або за результатами розгляду індивідуального звернення вкладника (спадкоємця, представника вкладника або спадкоємця) до Фонду, або у разі виявлення помилки.

У разі якщо Фонд вже здійснював виплати відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможного банку за допомогою засобів програмного комплексу Фонду, до МОВ завантажується станом на день завантаження інформація про всіх вкладників такого неплатоспроможного банку та гарантовані суми відшкодувань, що отримані/не отримані вкладниками такого неплатоспроможного банку.

Для завантаження до Системи змін та/або доповнень до переліків вкладників банків, які були віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію до 01 липня 2016 року, файли змін та/або доповнень надаються за структурою інформаційного рядка файла «К», визначеною додатком 9 до цього Положення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Положення №14 банк-агент здійснює виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам відповідно до інформації про вкладника, отриманої від Фонду, на підставі укладеного з Фондом договору.

Відтак, виплата гарантованих сум відшкодування здійснюються через банки-агенти на підставі укладених договорів між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та банківськими установами, які повинні здійснювати такі виплати.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що такі договори укладені, а також не підтверджено вчинення тих дій, які передбачені пунктом 8 розділу ІІІ Положення №14.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2824,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 листопада 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, тому на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 840,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визначаючись з приводу розміру судового збору, що слід відшкодувати позивачеві, суд враховує те, що судом частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому судовий збір слід відшкодувати лише в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09 липня 2015 року в розмірі 198400 гривень.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за договором банківського рахунку №18-23038 від 09 липня 2015 року в розмірі 198400 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21708016)

Повний текст рішення складено 01.03.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович