Справа № 340/2704/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 340/2704/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (головуючий суддя: Кармазина Т.М.) по адміністративній справі №340/2704/20, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.07.2020 року звернувся до суд з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 НГ України), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку учаснику бойових дій за 2015 рік;

визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичного розрахунку, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні з військової служби.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано його нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; в іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в цій частині прийняти рішення та вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на порушенні його прав та інтересів за затримку виплати належних йому грошових сум.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Т.в.о командира ВЧ НОМЕР_1 НГ України ОСОБА_2 та Т.в.о першого заступника командира ВЧ 2269 НГ України Радіонова С.А. №185 с/ч (по стройовій частині) від 07.08.2015 року командира ВЧ НОМЕР_1 НГ України полковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до п.п."б" п.1 ч.8 (за станом здоров`я) ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наказом командувача Національної гвардії України №106 о/с від 30.06.2015 року, з 07.08.2015 року виключено зі списків особового складу частини та з 08.08.2015 року з усіх видів забезпечення.

Також даним наказом визначено виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, премію за період з 01.07.2015 року по 07.08.2015 року в розмірі 100 % посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 70 % посадового окладу за період з 01.07.2015 року по 07.08.2015 року, щомісячну додаткову грошову винагороду як військовослужбовцю, який займає льотну посаду згідно наказу МВС України №72 від 23.01.2015 року у розмірі 100% за період з 01.07.2015 року по 07.08.2015 року, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2014 рік терміном 10 днів, згідно Постаови Кабінету Міністрів України №702 від 01.08.2012 року.

Листом ВЧ НОМЕР_1 НГ України №69/21-2006 від 26.06.2020 року повідомлено про те, що виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2015 рік не здійснювалась, так як у наказі командира військової частини по особовому складу був відсутній пункт про виплату даної грошової компенсації (а.с.11).

Згідно п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Абзацом 3 п. 14,п.17,18,19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені п. 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону "Про оборону України" визначено, що особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" надано визначення мобілізації та демобілізації.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски, однак позивач мав право на виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у 2015 році під час звільнення з військової служби, право на яку він набув за період проходження служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 року у зразковій справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19) (провадження № 11-550заі19).

Разом з тим судом першої інстанції вірно зазначено, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити його позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня його звільнення по день фактичного розрахунку, оскільки вони є передчасними, так як фактично грошова компенсація позивачу за невикористану ним у 2015 році додаткову відпустку відповідачем ще не виплачена.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 315, 316,321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року по адміністративній справі №340/2704/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 лютого 2021 року є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай