Справа № 520/6611/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. Справа № 520/6611/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020, суддя Білова О.В., повний текст складено 29.10.20, по справі № 520/6611/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Внедренческе підприємство МОСТ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Внедренческе підприємство МОСТ» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 3 від 18.02.2020, № 3 від 18.02.2020, № 3 від 18.02.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення: № 3 від 18.02.2020, № 3 від 18.02.2020, № 3 від 18.02.2020, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказував на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та зазначив, що невикористання позивачем подорожніх листів для підтвердження витрат паливно-мастильних матеріалів унеможливлює визначення фактичних обсягів витрат палива, підтвердження факту використання ПММ та підтвердження пов`язаності даних витрат з господарською (виробничою) діяльністю підприємств. В частині висновків акту перевірки щодо завищення платником податків сум податкового кредиту відповідач звертав увагу на неможливість встановлення походження придбаного позивачем товару, реалізованого по ланцюгу постачання, що підтверджено відповідною податковою інформацією із баз даних «Автоматизованої, системи співставлення розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» при співставленні даних додатку №5 АС «Податковий блок», «Архів електронної звітності» та Узагальненої податкової інформації від 12.06.2019 № 502/20-40-14-21-07/37730248 щодо ТОВ «Електростройтех-М».

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, вважав рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню із прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Також, у судовому засіданні протокольною ухвалою суду від 24.02.2021 здійснено заміну відповідача Головного управління ДПС у Харківській області () на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС України, ().

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «ВП МОСТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019.

За наслідками проведеної перевірки складно акт від 22.01.2020 № 177/20-40-05-03-08/13476514, яким виявлено такі порушення: п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, із змінами та доповненнями, н. 5, п. 6, п. 10, п. 11 П(С)БО 16 «Витрати», підприємством ТОВ «ВП МОСТ» завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 10 11 552 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток, шо підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1802079 грн., в тому числі: за 2016 рік у сумі 802660 грн., за 2017 рік у сумі 580908 грн., за 2018 рік у сумі 205179 грн., за Півріччя 2019 року у сумі 82557 грн., за 9 місяців 2019 року у сумі 130775 грн.; п. 189.1. ст. 189. п. 198.1, п.п. г п. 198.5. п. 198.6 ст. 198. п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- УІ, із змінами та доповненнями, ч. 7 п. 4, ч. 5 п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, із змінами та доповненнями. ТОВ «ВП МОСТ» безпідставно завищено суму податкового кредиту на загальну суму 1426216 грн. та занижено суму податкових зобов`язань на загальну суму 645403 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість, шо підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2002310 грн., в тому числі: у жовтні 2016 року у сумі 498633 грн., у грудні 2016 року у сумі 393212 грн., у березні 2017 року у сумі 39 грн., у квітні 2017 року у сумі 1794 грн., у червні 2017 року у сумі 220172 грн., у серпні 2017 року у сумі 188234 грн., у вересні 2017 року у сумі 113049 грн., у листопаді 2017 року у сумі 88396 грн., у грудні 2017 року у сумі 33770 грн., у червні 2018 року у сумі 70089 грн., у вересні 2018 року у сумі 68292 грн., у грудні 2018 року у сумі 89595 грн., у квітні 2019 року у сумі 17515 грн., у червні 2019 року у сумі 74214 грн., у вересні 2019 року у сумі 145306 грн; п. 109.1 ст. 109, п. 120-1.2 ст. 120-1, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, ТОВ «ВП МОСТ» не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 645403,35 грн.

Позивачем висновки акту перевірки оскаржені в адміністративному порядку шляхом подання заперечень до Головного управління ДПС у Харківській області від 04.02.2020 № 04/02- 2020 (вх. від 05.02.2020 №7 884/10), за наслідками розгляду яких висновки акту перевірки залишені без змін, про що позивача повідомлено листом № 5265/10/20-40-05-03-15 від 13.02.2020.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 18.02.2020:

- № 3, яким донараховано податкові зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1388081,25 грн, в тому числі за основним платежем - 1110465 грн. та за штрафними санкціями - 277616,25 грн.;

- № 3, яким застосовано штраф в розмірі 50 % в сумі 322701,68 грн у зв`язку з нереєстрацією податкових накладних на суму 645403,35 грн;

- № 3, яким донараховано податкові зобов`язання з податку на прибуток на суму 2252598,75 грн, в тому числі за основним платежем - 1802079 грн та за штрафними санкціями - 450519,75 грн.

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив останні в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 10.03.2020 № 10058/6 до ДПС України, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 12.05.2020 №15762/6/99-00-08-05-01-06, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Не погодившись із такими рішеннями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами належними первинними документами, доведено використання у господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів, обґрунтовано сформовано податкові зобов`язання у період, що перевірявся.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Стосовно висновків податкового органу щодо порушення ТОВ «ВП МОСТ» вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до завищення суми витрат внаслідок безпідставного включення до складу витрат сум витрат на придбання палива, колегія суддів зазначає наступне.

Фактичними підставами зазначеного висновку стали наступні обставини, що зафіксовані у акті перевірки від 22.01.2020 № 177/20-40-05-03-08/13476514.

У період, що перевірявся, ТОВ «ВП МОСТ» для здійснення господарської діяльності (в рамках основного виду діяльності), а саме: Капітальний ремонт шляхопроводу по вул. Білоусова - Ємельянова в м. Костянтинівка; Ремонт водопропускної труби на автодорозі загального користування місцевого значення С-051122 Дачне - Оетровское, км 4 + 009; Капітальний ремонт шляхопроводу через ж / д шляху по провулку Пушкіна. 1. г.Бахмут; Капітальний ремонт шляхопроводу на км 3 - 321 а д Т-05-13 Красний Лиман-Артемівськ-Горлівка; Експлуатаційне утримання моста ч / з р. Бахмутка на а / д Т-15-13 Лиман - Бахмут - Горлівка, км 24 + 953 в м. Сіверськ; Поточний середній ремонт мосту на а / д державного значення Т-05-14 Добропілля - Лиман, км 83 + 575; Капітальний ремонт моста на км 16 + 638 а / д Н-32 Покровск - Бахмут - Мнхайлівка; Поточний середній ремонт автомобільного моста через Сіверський Донець, км 6 + 895. м.Святогірськ; Поточний середній ремонт об`єктів "Міст на км 18 + 570 а / д 0-0527 Лиман-Лозова", "Міст на км 0 - 490 а / д С-051024 Ярова-Дробишеве"; Обстеження мостів, шляхопроводів, водопропускних труб на дорогах Донецької області; Обстеження, складання дефектних актів для виконання робіт з поточного середнього ремонту автомобільного моста через Сіверський Донець, км 6 + 895. м.Святогірськ; Завантаження / вивантаження будівельних матеріалів, снігоприбиральні роботи; Виготовлення металоконструкцій для проведення ремонтно-будівельних робіт на об`єктах області; Обігрів складських приміщень, виготовлення металоконструкцій, здійснювало придбання та використання ПММ (дизельного пального, бензину А-95, газу скрапленого, моторної олії в асортименті). ПММ придбавались як у вигляді талонів на заправки, так і у натуральному вигляді (наливом, заправкою побутових балонів). Позивач має на балансі ємності для зберігання ПММ.

Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ «ВП МОСТ» має на балансі Основні засоби та Малоцінні необоротні матеріальні активи, для роботи яких використовуються ПММ, а саме: легкові автомобілі, вантажні автомобілі, автонавантажувачі, напівпричеп МАЗ, навантажувачі, бензогенератори. бензо-газогенератори, бульдозери, автокрани, пересувна майстерня на основі ЗИЛ. пересувні компресори, пересувні зварювальні агрегати, зварювальні агрегати, компресори, воздуходувка бензинова, мотовоздуходувка. мініелектростанції. мотопомпи, обігрівачі дизельні, бензопили, бензорізи, віброплита, віброрійка. фрезерувальні машини з бензиновим двигуном, колісний ковшовий екскаватор-навантажувач, обігрівачі газові + балони та інше. Вказані обставини не заперечувалися сторонами.

Так, ТОВ «ВП МОСТ» на підставі актів списання товарів здійснювалось списання придбаного пального по автотранспортним засобам бухгалтерською проводкою - Дт 231 Кт 201 на загальну суму 3227016,74 грн., у тому числі за 2016 рік в сумі 335932,83 грн, за 2017 рік в сумі 566024,84 грн; за 2018 рік в сумі 1139880,78 грн; за 9 місяців 2019 року в сумі 118517829 грн.

При цьому, визначення витрат ПММ для легкових та вантажних автомобілів позивачем здійснювалось із використанням Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу від 10.02.98 № 43, для будівельних машин - норми ДБН В.2.В-12-2000. (ДЕРЖАВНІ БУДІВЕЛЬНІ НОРМИ УКРАЇНИ Будівельна техніка, оснастка, інвентар та інструмент ТИПОВІ НОРМИ ВИТРАТ ПАЛИВА І МАСТИЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ ДЛЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ТЕХНІКИ В БУДІВНИЦТВІ - ДБН В.2.В-12-2000), яким встановлено норми витрати палива, олій і змащувальних матеріалів при роботі будівельних машин.

Наказом Мінтрансу від 10.02.98 № 43 визначено, що підприємством застосовуються базові лінійні норми (Нs), розраховані в залежності від моделі (модифікації) автомобіля, а також системи нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні та інші умови експлуатації. Нормативні витрати палива (Qн) визначаються для кожного конкретного автомобіля в залежності від його типу (легковий, автобус, вантажний, бортовий, спеціальний і т. П.) з урахуванням базових лінійних норм за спеціальними формулами, наведеними в розд. 4 Норм № 43. Якщо базова лінійна норма для конкретної моделі автомобіля не визначена (Норми № 43 не актуалізовані, а на ринку щорічно з`являються нові моделі авто), то підприємством розробляє і затверджує тимчасові лінійні норми витрат палива.

У свою чергу положення ДБН містять посилання на нормативний документ "Норми витрат на бензин і дизельного палива за марками (моделям) будівельно-дорожніх машин".

ДБН для технічно справних машин встановлюються індивідуальні і технологічні (загальні) норми витрат.

Так, розрахунок норм витрат палива для експлуатації будівельно-дорожніх машин здійснюється на основі даних експлуатаційних документів на машини і їх силові установки; нормативних показників, що характеризують найбільш раціональні та ефективні умови роботи машин (час внутризмінного використання, коефіцієнт використання потужності двигуна, питома витрата палива при номінальній потужності двигуна, природно-кліматичні умови, нормативи витрат пального та ін.); результатів спеціальних випробувань (хронометраж, фотографія робочого дня); звітних даних про планові та фактичні витрати пального (окремо бензину і дизельного палива) за минулі роки (за марками та видами машин, за видами робіт і в цілому по будівельній організації).

У випадку відсутності визначених нормативно норм витрат ПММ ТОВ «ВП МОСТ» застосовує технологічні норми, наведені в документації заводу-виробника. У разі відсутності відповідних норм у технічній документації позивач застосовує технологічні норми, розраховані самостійно із використанням технічних даних, наведених технічній документації, у зв`язку з чим, зокрема, у 2015 позивачем направлено запит до підприємства-постачальника ТОВ «Інструмент Донбасу» щодо норм витрат ПММ по придбаним приладам.

У разі відсутності у технічній документації заводу-виробника норм або технічних даних, необхідних для розрахунку, ТОВ «ВП МОСТ» створює і затверджує наказом підприємства комісію, яка проводить контрольні заміри витрат палива.

Судовим розглядом встановлено, що під час проведення перевірки на запит податкового органу від 26.12.2019 року № 15352 10 20-40-05-03-15 ТОВ «ВП МОСТ» листом від 16.01.2020 №б/н (вх. ГУ ДПС від 16.01.2010 року) надано документи на 713 аркушах, у тому числі, накази про облікову політику по підприємству, облікові регістри, регістри бухгалтерського обліку, що стосуються даних операцій, розроблені внутрішні документи, які встановлюють норми витрат ПММ з урахуванням усіх технічних характеристик автомобілів, експлуатаційних норм та інших факторів, затверджених наказами підприємства, розроблені внутрішні документи, які встановлюють норми витрат ПММ з урахуванням усіх технічних характеристик для машин, механізмів та приладів затверджених наказами підприємства, акти списання ПММ, рапорти, заправні відомості, звіти про витрати ПММ, технічна документація, кошторисна документація складена на підставі норм ДБН В.2.В-12-2000 «ДЕРЖАВНІ БУДІВЕЛЬНІ НОРМИ УКРАЇНИ Будівельна техніка, оснастка, інвентар та інструмент ТИПОВІ НОРМИ ВИТРАТ ПАЛИВА І МАСТИЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ ДЛЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ТЕХНІКИ В БУДІВНИЦТВІ», форми бланків, розроблені підприємством, в т.ч.: «Рапорт надання послуг механізмів» та «Заправочна «відомість (затверджені наказом директора від 01.07.2015 року №01 07-15), Акти контрольного заміру норм витрат палива для автомобілів, машин та механізмів №1, №2, №3 від 28.12.2015 року: Наказ директора ТОВ "ВП МОСТ" від 28.12.2015 року №28 12-15, яким на підставі актів від 28.12.2015 встановлено зимові та літні норми витрат палива на підприємстві, Рапорти надання послуг механізмів та Заправочні відомості (форма бланків затверджені наказом директора від 01.07.2015 року №01/07-15), які складені підприємством за період з 01.01.2016 по 30.09.2019.

Крім того, позивачем на дано та долучено до матеріалів справи копії складених у періоді, що перевірявся, первинних документів щодо обсягів використаних ПММ (т.7 а.с 18-250, т. 8-9, т. 10 а.с. 1-8).

Отже, зазначені вище первинні документи на підтвердження використання у господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів були надані ТОВ "ВП МОСТ" податковому органу, однак останнім не враховані у повному обсязі під час проведення перевірки.

При цьому, факт надання наведених первинних документів платником податків відповідачем не заперечується.

Посилання податкового органу на невикористання позивачем подорожніх листів для підтвердження витрат паливно-мастильних матеріалів, що, на думку відповідача, унеможливлює визначення фактичних обсягів витрат палива, підтвердження факту використання ПММ та підтвердження пов`язаності даних витрат з господарською (виробничою) діяльністю підприємств, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Наведені висновки податкового органу, викладені у акті перевірки, ґрунтуються на встановлених недоліках первинної документації, а саме відсутності деталізації у наданих до перевірки Рапортах надання послуг механізмів та Заправочних відомостях в частині показів одометра (спідометра) автомобіля на початок та кінець робочої зміни (при виїзді та поверненні), об`єм палива в баку автомобіля на початок та кінець робочої зміни (при виїзді та поверненні), об`єм заправленого палива, маршруту за робочу зміну, пробіг за зміну (робочий час); кількість (об`єм) витраченого пального.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до п. 2.4. Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У той же час, п.п. 2.7 п. 2 Положення передбачено, що первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись за їх реквізитами чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Колегія суддів звертає увагу, що на теперішній час типової або спеціалізованої форм первинного обліку при списанні ПММ не встановлено.

При цьому, відповідного до наказу Державної служби статистики України від 19.03.2013 № 95 визнання таким, що втратив чинність, наказ Державного комітету статистики України від 17.02.1998 № 74 «Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування», норми якого містили положення щодо необхідності оформлення щоденних подорожніх листів та встановлювали форму подорожнього листа.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що господарська операція може супроводжуватися складенням будь-якого первинного документа, який містить обов`язкові реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення № 88.

Із досліджених помісячних звітів про витрати ПММ встановлено, що останні містять показники спідометрів автомобілів на початок та кінець місяця, з огляду на що є необґрунтованими посилання відповідача на відсутність показань спідометрів.

Рапорти використання механізмів, транспортних засобів містять відомості про часи роботи машин та механізмів кожного дня.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що первинні документи позивача містять необхідні розрахункові величини, з яких визначений обсяг використаного пального.

Крім того, слід враховувати, що випадків використання позивачем основних засобів (транспортних засобів, механізмів) не в межах власної господарської діяльності податковим органом під час проведення перевірки не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем правомірно застосовані норми витрат ПММ на підставі первинних документів, які відповідають вимогами ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»,

У той же час, слід зазначити, що податковим органом не досліджено правильності формування та відображення норм витрат ПММ, відображених у первинних документах, та посилаючись на відсутність подорожніх (шляхових) листів відповідачем не враховані інші самостійно розроблені підприємством первинні документи.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо безпідставності включення позивачем у складі витрат вартості палива колегія суддів зазначає, що останні ґрунтуються на висновках щодо не підтвердження норм витрат ПММ належною документацією, внаслідок відсутності складених подорожніх листів, а отже висновків суду не спростовують та не знайшли підтвердження у ході розгляду справи.

На підставі викладеного колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 3, з огляду на законність здійснення віднесення позивачем витрат ПММ до собівартості виконаних будівельних (ремонтних) робіт, що належним чином оформлено, доводено зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю позивача.

Щодо висновків податкового органу в частині донарахування податку на додану вартість у зв`язку із неможливістю підтвердити використання ПММ у власній господарській діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. «г» п. 198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів і послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 184.7 ст. 184 ПК України передбачено, що якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Як встановлено судовим розглядом, первинні документи щодо використання позивачем у періоді, що перевірявся, ПММ відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 № 168/704.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що наведені висновки податкового органу є похідними від висновків щодо порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до завищення суми витрат внаслідок безпідставного включення до складу витрат сум витрат на придбання палива.

Таким чином, враховуючи, що за наслідками судового розгляду відповідачем не доведено допущення платником податків порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції щодо безпідставності висновків податкового органу щодо заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціям з використання ПММ.

За наведених обставин оскаржуване податкове № 3 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, слід враховувати, що з урахуванням строку, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, визначена в акті перевірки сума заниження податкових зобов`язань за платежем податок на додану вартість за грудень 2016 року в податкове повідомлення-рішення № 3 включена не була.

Стосовно висновків податкового органу щодо порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 та п. 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, п. 1201.2 ст. 1201, п. 192.1 ст. 192, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що виявилось у порушенні термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних по встановленим заниженням податкових зобов`язань, які були нараховані, колегія суддів виходить з того, що наведені порушення також є похідними від висновків щодо порушення позивачем вимог п. 189.1. ст. 189. п. 198.1, п.п. г п. 198.5. п. 198.6 ст. 198. п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже, враховуючи, що висновки відповідача щодо заниження податкових зобов`язань за платежем податок на додану вартість в сумі 578216 грн. спростовані у ході розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача обов`язку зареєструвати податкові накладні на відповідну суму ПДВ по операціям з придбання таких ПММ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 3.

Стосовно висновків податкового органу щодо завищення позивачем суми податкового кредиту внаслідок порушення пп. 44.1 ст. 44 пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1 та п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

Так, ТОВ «ВП МОСТ» із ТОВ «Електростройтех-М» (ТОВ «Енергетичний консалтинг») укладались договори поставки № 26/09-2 від 26.09.2016, № 01/12-1 від 01.12.2016, №16/06-2 від 16.06.2017, № 04/08-1 від 04.08.2017.

У період, що перевірявся, за наслідками виконання умов зазначених договорів позивачем включено до податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податкові/видаткові накладні, отримані від контрагента на загальну суму 8141442,27 грн.

Під час проведення перевірки платником податків на підтвердження реальності зазначених господарських операцій надано договори поставки № 26/09-2 від 26.09.2016, № 01/12-1 від 01.12.2016; № 16 06-2 від 16.06.2017; № 04 08-1 від 04.08.2017; № 26/09-2 від 26.09.2016; № 15-09/17 від 15.09.2017; специфікації, сертифікати відповідності, сертифікати якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи на придбану сировину, рахунки на оплату, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, документи на оплату, регістри бухгалтерського обліку, що стосуються даних операцій та підтверджують відсутність заборгованості між підприємствами.

У ході проведення перевірки підтверджено, що податкові накладні, виписані позивачу ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ», зареєстровані в ЄРПН.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом не заперечувалось отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ», їх подальше використання у власній господарській діяльності.

Також, податковим органом не встановлено дефектів та недоліків оформлення первинних документів позивача, на підставі яких сформовано податковий кредит з ПДВ та витрати для цілей оподаткування податком на прибуток, аналіз первинних документів, поданих на перевірку позивачем а акті перевірки відсутній.

У той же час, висновки відповідача щодо заниження ТОВ «ВП МОСТ» оподатковуваного доходу та завищення податкового кредиту у період, що перевірявся, ґрунтуються на твердженні щодо непідтвердження реальності господарських взаємовідносин з ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ» на підставі даних «Автоматизованої, системи співставлення розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» при співставленні даних додатку №5 АС «Податковий блок», «Архів електронної звітності» та Узагальненої податкової інформації від 12.06.2019 № 502/20-40-14-21-07/37730248 щодо ТОВ «Електростройтех-М» (ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ») з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями.

Так, за інформацією, отриманою із наведених баз даних, товари, які було реалізовано (передано) на адресу ТОВ «ВП МОСТ» відповідно до видаткових накладних №0005/13 від 04.10.2016 року №0009/12 від 09.12.2016 року, на загальну суму 3668188.50 грн., в т.ч. ПДВ 611364.70 грн., у перевіряємому періоді було придбано у ТОВ «РЕНФОРСЛАЙТ» (ТОВ «ЕНЕКО+»), код за , на загальну суму 3668188,50 грн., в т.ч. ПДВ 611364,70 грн., у ТОВ «СІТІ-ГРАНД», код за , на загальну суму 1 279 758,40 грн., в т.ч. ПДВ 213293,06 грн., у ТОВ «СИСТЕММЕГАГРУП» (ТОВ «УНІВЕРСАЛТОРГМАШ»), код за , на загальну суму 1129403 грн., в т.ч. ПДВ 188233,8 грн., у ТОВ «ХАРПРОЕКТІНВЕСТ» (ТОВ «ЛЬВІВТОРГМАШ»), код за , на загальну суму 1 129 403,00 грн., в т.ч. ПДВ 188 233,80 грн., у ТОВ «МЕГА ІНВЕСТ ТРЕЙД» (ТОВ «М- КОМПАНІ»), код за , на загальну суму 1 409 448,70 грн., в т.ч. ПДВ 234 908,11 грн., у ТОВ «С-ТРЕЙД КОМПАНІ», код за , на загальну суму 530377,10 грн., в т.ч. ПДВ 88396,18 грн.

У свою чергу, ТОВ «РЕНФОРСЛАЙТ» (ТОВ «ЕНЕКО+»), код за , ТОВ «СІТІ-ГРАНД», код за , ГОВ «ХАРПРОЕКТІНВЕСТ» (ТОВ «ЛЬВІВ ГОРЕМАШ»), код за , ТОВ «СИСТЕММЕГАГРУП» (ТОВ «УНІВЕРСАЛТОРГМАШ»), код за , ТОВ «МЕТА ІНВЕСТ ТРЕЙД» (ТОВ «М-КОМПАНІ»), код за , ТОВ «С-ТРЕЙД КОМПАНІ», код за . товари, які було реалізовано (передано) на адресу ТОВ «ЕЛЕКТРОСТРОЙТЕХ-М» (ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ КОНСАЛТИНГ»), у перевіряємому періоді не придбавались.

У акті перевірки податковий орган посилався на те, що відповідно до наданих ТОВ «РЕНФОРСЛАИТ» (ТОВ «ЕНЕКО+»), код за , ТОВ «СІТІ-ГРАНД», код за , ТОВ «СИСТЕММЕГАГРУП» (ТОВ «УНІВЕРСАЛТОРГМАШ»), код за , ТОВ «ХАРПРОЕКТІНВЕСТ» (ТОВ «ЛЬВІВТОРГМАШ»), код за , ТОВ «МЕГА ІНВЕСТ ТРЕЙД» (ТОВ «М-КОМПАНІ»), код за , ТОВ «С-ТРЕЙД КОМПАНІ», код за податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) на підприємстві, на дату здійснення взаємовідносин з ТОВ «ЕЛЕКТРОСТРОЙТЕХ-М» ( ТОВ «ЕНЕРЕЕТИЧНИЙ КОНСАЛТИНГ»), лічилась 1 (одна) особа - директор.

Станом на дату акта перевірки ТОВ «ЕЛЕКТРОСТРОЙТЕХ-М» (ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ КОНСАЛТИНГ»), ТОВ «РЕНФОРСЛАЙТ» (ТОВ «ЕНЕКО+»), ТОВ «СІТІ-ГРАНД», ТОВ «СИСТЕММЕГАГРУП» (ТОВ «УНІВЕРСАЛТОРГМАШ»), ТОВ «ХАРПРОЕКТІНВЕСТ» (ТОВ «ЛЬВІВТОРГМАШ»), ТОВ «МЕГА ІНВЕСТ ТРЕЙД» (ТОВ «М-КОМПАНІ») знаходяться за адресою: м. Харків. Київський район, вул. Академіка Проскури, буд. 1, та засновником, керівником та головним бухгалтером (в одній особі) яких є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На підставі зазначених даних відповідач дійшов висновку щодо неможливості встановлення походження товару, реалізованого по ланцюгу постачання ТОВ «ЕЛЕКТРОСТРОЙТЕХ-М» (ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ КОНСАЛТИНГ»), ТОВ «РЕНФОРСЛАЙТ» (ТОВ «ЕНЕКО+»), ТОВ «СІТІ-ГРАНД», ТОВ «СИСТЕММЕГАГРУП» (ТОВ «УНІВЕРСАЛТОРГМАШ»), ТОВ «ХАРПРОЕКТІНВЕСТ» (ТОВ «ЛЬВІВТОРГМАШ»), ТОВ «МЕГА ІНВЕСТ ТРЕЙД» (ТОВ «М-КОМПАНІ»), ТОВ «С-ТРЕЙД КОМПАНІ» - ТОВ «ЕЛЕКТРОСТРОЙТЕХ-М» (ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ КОНСАЛТИНГ») - ТОВ «ВП МОСТ».

Отже, висновки податкового органу щодо завищення позивачем суми податкового кредиту внаслідок нереальності господарських операцій із ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ» ґрунтуються виключно на податковій інформації стосовно третіх осіб за ланцюгом постачання та інформації з баз даних контролюючого органу.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.

При цьому, колегія суддів враховує, що податковий орган в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення не навів обставин, які б вказували на безтоварність операцій.

Висновки відповідача щодо господарських правовідносин позивача із контрагентом ґрунтуються лише на податковій інформації стосовно третіх осіб, а саме господарських операцій контрагента позивача із іншими суб`єктам господарювання, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у позивача первинних документів, які спростовують такі доводи.

У той же час, позивачем надано відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, зокрема податкові накладні, які складені на підставі договорів, видаткових накладних, платіжних документів, відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень відповідача про завищення позивачем сум податкового кредиту та завищення сум витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, по взаємовідносинах з ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ», оскільки побудовані на припущеннях і не підтверджені належними доказами.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 3 в частині донарахування податку на прибуток підприємств та №3 в частині донарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ЕНЕРГЕТИНИЙ КОНСАЛТИНГ» (ТОВ «Електростройтех-М») є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно доводів податкового органу із посиланням на відповідну податкову інформацію колегія суддів вказує, що остання не є належним та допустимим доказом для визнання господарської операції нереальної (безтоварної).

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі № 520/6611/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 03.03.21.