Справа № 160/2624/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 лютого 2021 р.Справа №160/2624/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рищенко А.Ю., розглянувши заяву Фірми "Краб" Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову,-
22.02.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Фірми "Краб" Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- зупинити дію приписів Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради від 10.02.2021 року - № 2071, № 2072, № 2074, № 2075, № 2076, № 2078, № 2079, № 2080, № 2081, № 2082 про звільнення об`єктів благоустрою шляхом демонтування самовільно розташованих тимчасових споруд, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Ширшова, вул. Харківської та вул. Глинки;
В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначив, що у зв`язку із закінченням 27.12.2020 строку дії паспортів прив`язки, Фірма "Краб" Товариства з обмеженою відповідальністю звернулась 08.10.2020 до міського голови Філатова Б.А., який очолює виконавчий комітет Дніпровської міської ради, із заявою про підготовку рішення виконавчого комітету щодо продовження строку дії паспортів прив`язки тимчасових споруд. Однак, звернення позивача не розглянуто, рішення за ним не ухвалено. У зв`язку з тим, що заявником виконані всі необхідні вимоги нормативних актів щодо продовження строку дії паспортів прив`язки, а питання щодо продовження їх строку не вирішено виключно через бездіяльність виконавчого комітету Дніпровської міської ради, 10.02.2021 КП "Благоустрій міста" на ім`я орендарів тимчасових споруд, що належать позивачу було винесено приписи: № 2071, № 2072, № 2074, № 2075, № 2076, № 2078, № 2079, № 2080, № 2081, № 2082 від 10.02.2021 про звільнення об`єктів благоустрою шляхом демонтування самовільно розташованих тимчасових споруд, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Ширшова, вул. Харківської та АДРЕСА_1 . Таким чином, існує велика вірогідність примусового демонтажу спірних тимчасових споруд, які зазначені у приписах, а отже забезпечення позову є вкрай необхідним засобом для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Статтею 150 КАС України визначено що, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
З огляду на приписи наведеної статті небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд вказує, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Згідно з абзацом другим пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд наголошує, що особливості забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно - правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосуванням заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 також дійшла до подібного висновку, зазначаючи, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних приписів до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Крім того, суд зазначає, що позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, звертаючись з заявою про забезпечення позову, заявник не надав належних доказів на обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, до ухвалення рішення по суті справи, у зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Фірми "Краб" Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154 КАС України, суд, -
У задоволенні заяви Фірми "Краб" Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 295, 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко