Справа № 520/17983/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

25.02.2021 № 520/17983/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Циркунівської сільської ради (с. Циркуни, Харківської області, вул. Соборна, 26, ) про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Циркунівської сільської ради щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2.000 га з кадастровим номером 0:03:008:0619 та зобов`язати Циркунівську сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2.000 га з кадастровим номером 0:03:008:0619.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в порядку статті 262 КАС України.

30.12.2020 р. від представника відповідача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд викласти позовні вимоги в наступній редакції: скасувати пункт 3 рішення Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області позачергової ХL сесії VII скликання від 06.11.2020, скасувати пункт 1, 2, 4 рішення Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області позачергової ХLI сесії VII скликання від 24.11.2020, скасувати державну реєстрацію кадастрового номеру :03:008:0626, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0626; зобов`язати Циркунівську сільську раду надати (передати) у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,000 га, з кадастровим номером 0:03:008:0619; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року заяву про уточнення позовних вимог по адміністративній справі № 520/17983/2020 прийнято судом до провадження.

Відповідачу направлено копію вищезазначеної ухвали та запропоновано надати до суду відзив до уточненої позовної заяви, яка ним отримана, що підтверджується підписом уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення, проте правом надання відзиву відповідач не скористався.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз.2 п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Позивач в тому числі просить суд скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0626, зазначаючи, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства був розроблений на п`ять земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:008:0619, :03:008:0620, :03:008:6000, :03:008:0618, :03:008:0621 та пройшов погодження у експерта та державну реєстрацію кадастрового реєстратора.

Після реєстрації у державного кадастрового реєстратора, вище перелічених кадастрових номерів виникли різні об`єкти цивільних прав у вигляді п`яти земельних ділянок. Позивачем подана заява про затвердження проекту та передачу у власність земельної ділянки. Відповідач розглянув заяву та виніс рішення, першим пунктом якого затвердив проект землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність, а третім пунктом відмовив позивачу передати у власність земельну ділянку з підстави врахування інтересів жителів територіальної громади.

Суд зазначає, що згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 30 травня 2018 року (справа №826/5737/16), від 19 червня 2018 року (справа №922/864/17) отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування. Відмова особі в наданні земельної ділянки, висловлена шляхом відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку чи інше право виникають з моменту їх державної реєстрації у порядку, визначеному постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Судовим розглядом встановлено, що рішенням від 24.11.2020 р. позачергової XLI сесії VII скликання Циркунівської сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання п`яти вище перекислених земельних ділянок комунальної власності Циркунівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що в результаті об`єднання утворилась земельна ділянка з кадастровим номером 325185000:03:008:0626, що підтверджується даними з Публічної кадастрової карти України (точка доступа https://map.land.gov.ua/?cc=4048870.52428093,6464531.23075035&z=16&l=kadastr&bl=ortho10k_all, дата внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку: 2020-11-18 ).

Отже, суд дійшов висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0626, реєстрацію державну реєстрацію речових прав щодо якої просить скасувати позивач належить на праві власності іншій особі.

Тобто, спір у частині, що стосується скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно земельної ділянки не пов`язаний із захистом його прав у сфері саме публічно-правових відносин, адже подання цього позову покликано на поновлення порушених, на думку позивача, речових прав на нерухоме майно.

Вирішення питання щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості впливатиме на права та інтереси третьої особи як його власника (користувача), а скасування такого рішення не відновить прав позивача у цій справі на спірне майно.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 825/519/17 (провадження № 11-232апп18).

Відповідно, позов поданий на поновлення прав позивача у сфері приватно-правових відносин, оскільки оскаржуване рішення не порушує прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України ).

На підставі частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Як зазначалося вище, згідно положень ч. 1 статті 19 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

З огляду на заявлені підстави позову, даний спір підвідомчий місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 238, ст. 239, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №520/17983/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала суду може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст. 292 - 297 КАС України п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя Зоркіна Ю.В.