Справа № 400/3768/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Категорія 111020300м.ОдесаСправа № 400/3768/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 99 105,27 грн., -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 99 105,27 грн., мотивуючи його тим, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 99105,27 грн. на користь Державного бюджету.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що податкова вимога від 05.11.2015 № 1400-23 на суму 93849,69 грн. сплачена в повному обсязі 15.10.2019 року та станом на 03.11.2020 року жодних документів про виникнення пені на суму 99105,27 грн. він не отримував.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2015 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000191701, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 93849,69 грн., з яких 74943,75 грн. основне зобов`язання та 18905,94 штрафні санкції.

03.09.2015 року вказане податкове повідомлення-рішення надсилалося на адресу відповідача, проте з відміткою оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» повернулося до відправника.

Відповідач податкове повідомлення-рішення № 000191701 від 03.09.2015 року не оскаржував.

Податковий борг відповідача становить 99105,27 грн. це пеня на податкове повідомлення-рішення від 03.09.2015 року № 000191701, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується карткою особового рахунку з податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що картка особового рахунку платника податків свідчить, що відповідачу нарахували пеню за період з 16.10.2015 по 15.10.2019 в сумі 99105,27 грн. Нормами ПК України не передбачено надсилання додаткової податкової вимоги на суму збільшеного податкового боргу.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідач податкове повідомлення-рішення № 000191701 від 03.09.2015 року не оскаржував.

Пунктом 129.1 статті 129 ПК України, у редакції, чинній до 01.01.2017, встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Тобто, зазначені норми права встановлювали застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період прострочення сплати грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція аналогічна висновкам Верховного Суду, які були висловлені у постанові від 14.05.2020 у справа №822/3190/17 та від 11 червня 2020 року у справі № П/811/19/17.

Пунктом 129.4 ст. 129 ПК України передбачено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

З урахуванням наведеного, та враховуючи те, що податковий борг в частині нарахованої пені виник у відповідача станом на 2015 рік, тому нарахування пені з початку виникнення податкового зобов`язання, визначеного податковим органом відповідає наведеним приписам податкового законодавства, як то правильно встановлено судом першої інстанції.

Згідно до п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

За приписами п. 59.1, 59.5 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як зазначалось раніше, на адресу відповідача надіслано податкову вимогу № 1400-23 від 05.11.2015 р. на суму 93849,69 грн.

На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Аналіз вказаних норм свідчить про відсутність обов`язку у контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 у справі № 804/7638/16, від 04.12.2018 у справі № 806/4015/15.

Картка особового рахунку платника податків свідчить, що відповідачу нарахували пеню за період з 16.10.2015 по 15.10.2019 в сумі 99105,27 грн. Пеня нараховується позивачем після погашення податкового боргу платником податку.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач доказів сплати податкового боргу чи оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.09.2015 року ані суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи вище викладене, безпідставними є посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність доказу вручення відповідачу податкової вимоги на суму 99105,27 грн., оскільки нормами Податкового кодексу України не передбачено надсилання податкової вимоги на суму збільшеного податкового боргу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу в сумі 99105,27 грн. належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року по справі № 400/3768/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.