Справа № 440/7099/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 березня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/7099/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Гринько М.О.,

представника відповідача Срібної Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про: визнання протиправними дій Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про прийняття рішення №202 про скасування посвідки про тимчасове проживання щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасування рішення №202 Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про скасування посвідки про тимчасове проживання щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7099/20.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу №440/7099/20 до судового розгляду по суті.

У ході розгляду справи судом встановлено, що копія рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 03 липня 2019 року №202 про скасування посвідки про тимчасове проживання, виданої громадянину Азербайджану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була отримана позивачем ОСОБА_4 Туралом 06 вересня 2019 року, що підтверджується відміткою про отримання та підписом позивача на примірнику рішення, копія якого надана відповідачем суду та міститься у матеріалах справи.

Таким чином, позивач дізнався про оскаржуване рішення та оскаржувані дії відповідно 06 вересня 2019 року, а не 30 листопада 2020 року, як стверджує позивач у позовній заяві.

Пунктом 77 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, передбачено, що рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом у даній справі 02 грудня 2020 року.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно з частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У позовній заяві позивач наполягає, що ним дотримано строк звернення до суду, що спростовано матеріалами справи.

Таким чином, оскільки судом виявлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду після відкриття провадження в даній адміністративній справі і позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішення підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 03 березня 2021 року.

Суддя С.С. Сич