Справа № 640/21077/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/21077/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Огурцов О.П.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

24 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника позивача: Волошиновича О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу від 24.07.2020 № 1-к "Про відрахування ОСОБА_1 із штату Київського апеляційного адміністративного суду",

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київського апеляційного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу від 24.07.2020 № 1-к "Про відрахування ОСОБА_1 із штату Київського апеляційного адміністративного суду".

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії стосовно Київського апеляційного адміністративного суду, а саме: заборонити проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи, державну реєстрацію припинення юридичної особи шляхом реорганізації або ліквідації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що у разі завершення процедури ліквідації Київського апеляційного адміністративного суду до вирішення спору у даній справі вимоги ОСОБА_1 не будуть акцептовані та включені до ліквідаційного балансу і, як наслідок за ними не відбудеться правонаступництво, тому ОСОБА_1 буде змушений звертатись з окремим позовом до Шостого апеляційного адміністративного суду для захисту своїх прав, а відтак невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що ОСОБА_1 не зможе захисти свої права в межах одного судового провадження. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував правову позицію Верховного Суду у справі №640/9167/19 і не вказав підстави для відступлення від правових позицій, наведених позивачем в заяві про забезпечення позову.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

29 січня 2021 року до суду надійшло клопотання Київського апеляційного адміністративного суду, в якому відповідач просить розгляд справи здійснювати без представника відповідача, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких підстав: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Такі підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд повинен, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає про те, що у разі завершення процедури ліквідації Київського апеляційного адміністративного суду до вирішення спору у даній справі вимоги ОСОБА_1 не будуть акцептовані та включені до ліквідаційного балансу і позивач буде змушений звертатись з окремим позовом до Шостого апеляційного адміністративного суду для захисту своїх прав.

Таким чином, позивач обґрунтовує підстави для вжиття заходів забезпечення позову тим, що невжиття таких заходів може ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, тобто відповідно до положень п.1 ч.2 ст.150 КАС України.

При цьому в частині обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на постанову Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18, а в частині обґрунтування співмірності посилалась на постанову Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №907/73/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час правові висновки Верховного Суду, на які посилається ОСОБА_1 , стосуються застосування норм ГПК України, тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Зокрема, постанова Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №907/73/19 стосується заборони вчиняти реєстраційні дії щодо юридичної особи приватного права, в той час як відповідач у даній справі є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, у спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є безпосередньо держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням випадків, коли держава відмовляється від таких функцій.

Таким чином, у випадку ліквідації Київського апеляційного адміністративного суду має місце публічне правонаступництво (повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції).

Тобто, у разі ліквідації Київського апеляційного адміністративного суду та у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у даній справі зобов`язання щодо виконання судового рішення перейдуть до його правонаступника.

Зважаючи на вищенаведене, доводи ОСОБА_1 щодо ймовірного виникнення ускладнень при виконанні рішення суду у разі ліквідації Київського апеляційного адміністративного суду та необхідності звернення до суду є необґрунтованими.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборона державним реєстраторам вчиняти дії щодо Київського апеляційного адміністративного суду не є співмірною із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 березня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.