Справа № 580/1503/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1503/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати п. 4 рішення Руськополянської сільської ради від 22.11.2019 №15-26/VII, яким зобов`язано позивача відшкодувати у двомісячний термін кошти за втрати сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Заступником прокурора Черкаської області Пидоричем С. подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не належить до осіб, перелічених статтею 208 Земельного кодексу України, які звільняються від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, оскільки підставою для зміни цільового призначення належних позивачу земельних ділянок є будівництво і обслуговування саме багатоквартирного житлового будинку.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Руськополянської сільської ради від 17.10.2019 № 14-13/VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни їх цільового призначення, та зміну цільового призначення приватизованих земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок (кадастрові номери :02:002:0814, :02:002:0815, :02:002:0817, загальною площею 16, 4968 га, які перебувають у власності гр. ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, розташованих в с. Геронимівка адміністративні межі Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області (Руськополянська сільська об`єднана територіальна громада), розроблений ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»; змінено цільове призначення земельних ділянок, кадастрові номери :02:002:0814, :02:002:0815, :02:002:0817, загальною площею 16, 4968 га із земель сільськогосподарського призначення, а саме для ведення особистого селянського господарства (01.03), на землі житлової та громадської забудови, а саме для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03).

Рішенням Руськополянської сільської ради від 22.11.2019 № 15-26/VII «Про викладення в новій редакції рішення Руськополянської сільської ради від 17.10.2019 № 14-13/VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни їх цільового призначення, та зміну цільового призначення приватизованих земельних ділянок», рішення Руськополянської сільської ради від 17.10.2019 № 14-13/VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни їх цільового призначення, та зміну цільового призначення приватизованих земельних ділянок» фактично доповнено пунктом 4, відповідно до якого зобов`язано гр. ОСОБА_1 відшкодувати у двомісячний термін кошти за втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь (рілля), земель приватної власності, для використання їх у цілях, не пов`язаних із веденням сілськогосподарського господарства, відповідно до розрахунку розміру втрат, розробленого ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»:

площею 4,4933 га, кадастровий номер - :02:002:0814, розмір втрат - 492 213, 23 грн;

площею 1,2643 га, кадастровий номер - :02:002:0815, розмір втрат - 147 023, 36 грн;

площею 10,7392 га, кадастровий номер - :02:002:0817, розмір втрат - 1 237 670, 99 грн.

Вважаючи зобов`язання відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва протиправним, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю та зазначив, що позивач належить до числа осіб, перелічених в статті 208 Земельного кодексу України, та звільнена від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що цільове призначення земельної ділянки-використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, та передбачає, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно з частиною другою статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до частини третьої статті 20 Земельного кодексу України цієї статті зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, а також внаслідок використання для будівництва, розміщення і експлуатації об`єктів нафтогазовидобування та облаштування родовища.

Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв`язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення втрат регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.11.1997 № 1279 (далі - Постанова №1279).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1279 відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісогосподарських угідь для цілей, не пов`язаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Контроль за дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, здійснюють Держгеокадастр та його територіальні органи.

Розмір втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) розраховується суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій».

Розрахунок розміру втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом) є складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, цільове призначення земельних ділянок (кадастрові номери :02:002:0814, :02:002:0815, :02:002:0817, загальною площею 16, 4968 га) було змінено із земель сільськогосподарського призначення, а саме для ведення особистого селянського господарства (01.03), на землі житлової та громадської забудови, а саме для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач належить до числа осіб, перелічених в статті 208 Земельного кодексу України, та звільнена від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Так, статтею 208 Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік випадків, коли особа звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Частиною першою вищевказаної статті визначено, що від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи у разі використання земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об`єктів охорони здоров`я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об`єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об`єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об`єкти і території природно-заповідного фонду, під будівництво і обслуговування об`єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, для залісення деградованих та малопродуктивних земель на підставі документації із землеустрою, а також всеукраїнські громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, у разі використання земельних ділянок для будівництва реабілітаційних установ для інвалідів і дітей-інвалідів, об`єктів фізкультури, спорту та соціального забезпечення для інвалідів і дітей-інвалідів.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 року було затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - Класифікація).

Вищевказана Класифікація містить секцію В - Землі житлової та громадської забудови, яка, в свою чергу, за загальним кодом 02 містить Землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва).

При цьому, код 02 Землі житлової забудови містить наступні підрозділи: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 02.02 Для колективного житлового будівництва, 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, 02.04 Для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, 02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів, 02.06 Для колективного гаражного будівництва, 02.07 Для іншої житлової забудови, 02.08Для цілей підрозділів 02.01-02.07, 02.09, 02.10 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, 02.09 Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови, 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Таким чином, відповідно до Класифікації, розділ Землі житлової забудови містить окремі підрозділи «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (02.01) та «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» (02.03).

Як передбачено вищенаведеними приписами статті 208 Земельного кодексу, однією категорій, для якої передбачено можливість звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва є саме «під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель», що відповідає коду 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

В той же час, матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, цільове призначення спірних земельних ділянок було змінено із земель сільськогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови, а саме для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03).

Отже, земельні ділянки ОСОБА_1 використовуються не для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01), а для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03).

Відтак, згідно з положеннями статті 208 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, які можуть бути звільнені від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, що, в свою чергу, свідчить про правомірність оскаржуваного пункту 4 рішення Руськополянської сільської ради від 22.11.2019 року № 15-26/VII, яким зобов`язано позивача відшкодувати у двомісячний термін кошти за втрати сільськогосподарського виробництва.

Судом першої інстанції було помилково застосовано до позивача приписи статті 208 Земельного кодексу України, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права та наявність підстав для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року в силу вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 03 березня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна