Справа № 808/3422/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року

м. Київ
справа № 808/3422/16
адміністративне провадження № К/9901/15562/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 (суддя Кицюк В.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2017 (колегія у складі суддів Сорочко Є.О., Мельничука В.П., Земляної Г.В.)
у справі №808/3422/16
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 09.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду та повернення заяви про виплату одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати відповідача розглянути заяву від 18.04.2016 до Куйбишевського та Розівського об`єднаного військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги після встановлення ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби та прийняти відповідне рішення.
2. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2017 позов задоволено:
- визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
- зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі встановленому законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
3. 17.08.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2017 відкрито провадження у справі.
5. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в період з 13 листопада 1984 року по 06 лютого 1987 року проходив військову службу в Збройних Силах СРСР та перебував в країнах де велись бойові дії (Афганістан), що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 та довідкою Об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області від 15 квітня 2016 року №20.
7. Згідно довідки Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 13 квітня 2016 року №01-12/273 позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а згідно посвідчення від 30.10.1996 серія НОМЕР_2 є учасником бойових дій.
8. Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 24.12.2015 №4191 позивач отримав захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
9. Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 12.04.2016 до довідки серії АВ №0548361 позивачу з 12.04.2016 вперше та довічно встановлено ІІІ групу інвалідності з причин захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
10. Позивач звернувся з заявою до Об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вищезазначеного закону та постанови Кабінету Міністрів України, надавши всі необхідні документи.
11. Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 20 травня 2016 року №36, подані позивачем документи повернуто, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження
12. Вважаючи такі дії Міністерства оборони України протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 12.04.2016 він отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у зв`язку з чим у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991. Тому вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.
14. Міністерство оборони України заперечувало проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про те, позивач не виконав вимоги Порядку № 975 та не надав необхідних документів для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги.
Зокрема, не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а тому підстав для призначення допомоги не має і комісія не мала підстав та права приймати рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої Порядком № 975, з 12.04.2016, коли встановлена йому ІІІ група інвалідності саме внаслідок поранення, контузії чи захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Крім того, згідно висновків суду апеляційної інстанції, повернення відповідачем документів позивача з підстав їх неповноти, а саме відсутності документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за висновком судів, є необґрунтованим та протиправним.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили, що поранення, контузія, травма чи захворювання було отримане ним під час проходження військової служби саме у Збройних Силах України або коли був військовослужбовцем іншого утвореного відповідно до Законів України військового формування та правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Позивач проходив службу та приймав участь у бойових діях, однак не був військовослужбовцем Збройних Сил України або іншого утвореного відповідно до Законів України військового формування та правоохоронного органу, так як проходження позивачем військової служби відбувалось у період існування Української Радянської Соціалістичної Республіки, коли Збройні Сили України створені не були.
Міністерство оборони України утворено в серпні 1991 року та жодним нормативно-правовим актом не визначено останнього правонаступником Міністерства оборони СРСР.
На позивача не розповсюджується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
17. Крім того, позивач, звертаючись за отриманням спірної грошової допомоги, не надав документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
18. 10.10.2017 позивачем були подані заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких позивач посилаючись на правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2017 без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
20. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІІ групи.
21. Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 25.09.2018 у справі № 741/982/16, від 11.09.2029 у справі № 760/12922/16, від 13.02.2020 у справі № 826/23240/15, від 12.03.2020 у справі № 554/1664/17, від 18.06.2020 у справі № 240/2353/19, від 30.07.2020 у справі № 806/2435/18, від 05.08.2020 у справі №678/371/17, від 29.01.2021 у справі № 460/3084/20, обставини яких є подібними, Верховний Суд зазначив:

<…> Статтею 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення ІІ групи інвалідності) закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 зазначеного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України..

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

<…> Розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Повернення документів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу Порядком №975 не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить нормам порядку №975».

22. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
23. Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством оборони України рішення щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги не приймалося.
24. Колегія суддів зазначає, що прийняття Міністерством оборони України рішення про повернення на доопрацювання документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам Порядку № 975, оскільки положеннями цього Порядку не передбачено можливості вирішення цього питання шляхом прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання.
25. Поряд із цим, колегія суддів, критично оцінює доводи Міноборони про те, що норми Закону № 2011-ХІІ на позивача не розповсюджуються, оскільки він не проходив військову службу в Збройних Силах України, іншому утвореному відповідно до законів України військовому формуванні та правоохоронному органі спеціального призначення, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, або на момент встановлення інвалідності проходив службу в резерві.
26. З цього приводу колегія суддів зазначає, що, по-перше, такі аргументи не були підставою для відмови у призначенні і виплаті позивачу спірної грошової допомоги, а, по-друге, питання соціального захисту осіб, які проходили військову службу у Збройних Силах СРСР, вже вирішувалось Верховним Судом, який у постанові від 20.02.2018 у справі № 813/1576/17 формулював такий правовий висновок:

<…> позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року № 975 <…> обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України».

27. Суд не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.
28. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
30. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року у справі № 808/3422/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб