Справа № 420/3715/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/3715/20

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 17 серпня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби, про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці Держмитслужби, а саме: визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000206/2 від 26 жовтня 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/00723.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення його товару не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

В свою чергу, товариством подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як ним належним чином підтверджено заявлену митну вартість ввезеного на територію України КТЗ.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2019 року між ТОВ «Автобус 365» (покупець) та компанією «Bus Trade Center Stockholm AB» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 7487/20-SE на поставку п`яти пасажирських автобусів: MAN А 21 LIONSCITY.

Згідно з п. 2 контракту, ціна (вартість) на товар який постачається встановлюється в ЕВРО. Ціна, та загальна вартість контракту за товар складає 16000 євро.

Згідно п. 3.4 Контракту, поставка товару здійснюється протягом 7 днів з моменту оплати, на умовах DAT Одеса згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних понять Інкторемс 2010 (п.3.4).

Згідно п. 4 Контракту, платіж здійснюється до моменту поставки (100% передплата) двома частинами 40 % та 60 % на підставі виставленого рахунку (інвойса).

В свою чергу, компанією «Bus Trade Center Stockholm AB» поставлено позивачу автобус марки MAN А 21 LIONSCITY, 2005 року виготовлення, вартістю 3200 евро.

При цьому, на підтвердження митної вартості товару, товариством надано митному органу наступні документи: інвойс № 2472 від 17 червня 2019 року; сертифікат про походження товару форми EUR.1 № А2349028 від 19 серпня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 -S-0-226/19-00716 від 14 серпня 2019 року; комерційну пропозицію постачальника Bus Trade Center Stockholm AB від 25 квітня 2019 року; платіжне доручення № 19 від 31 травня 2019 року; платіжне доручення № 38 від 21 червня 2019 року; звіт № 11/2 від 22 жовтня 2019 року про визначення ринкової вартості КТЗ; контракт № 7487/20-SE від 22 травня 2019 року; копія митної експортної декларації країни відправлення №19SEE8PNHB30RGE178 від 19 червня 2019 року.

Між тим, митним органом встановлено, що у поданих товариством документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари, а саме: в митній декларації країни відправлення №19SЕЕ8РNНВ30RGЕ178 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару (вартість перерахована згідно шведської крони до евро) та відрізняється код товару; наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №11/2 від 22 жовтня 2019 року не містить всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг); до митного оформлення подані платіжні доручення №19, №38 загальна сума за якими складає 16000 евро, в той час як митну вартість товару заявлено 3200 евро.

Внаслідок чого, митним органом запропоновано товариству надати додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

В свою чергу, 26 жовтня 2019 року товариством надіслано митному органу повідомлення зі своїми поясненнями щодо виявлених порушень.

Проте, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2019/000206/2 від 26 жовтня 2019 року та картку відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/00723.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товару для здійснення його митного оформлення за заявленим методом, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятих митним органом рішень про коригування митної вартості ввезених товариством товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стала відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (КТЗ) у поданих товариством документах, а також наявність розбіжностей у відповідних документах.

В даному випадку, митним органом виявлено наступні недоліки у поданих товариством документах:

1) в митній декларації країни відправлення № 19SЕЕ8РNНВ30RGЕ178 вартість товару відрізняється від заявленої митної вартості товару та відрізняється код товару;

2) наданий експертом звіт про визначення ринкової вартості №11/2 від 22 жовтня 2019 року не містить всіх необхідних характеристик для розрахунку вартості ТЗ (пробіг);

3) до митного оформлення подані платіжні доручення № 19, № 38 загальна сума за якими складає 16 000,00 евро, в той час як митну вартість товару заявлено 3 200,00 евро.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що товариством у процесі здійснення митного оформлення товарів подано достатню кількість документів для здійснення митного оформлення ввезеного товару (КТЗ) за основним методом.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги митного орану, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, із зібраних матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження заявленої митної вартості товарів товариством надано митному органу наступні документи:

1) рахунок-фактура (інвойс) № 2472 від 17 червня 2019 року;

2) сертифікат з перевезення (походження) від 20 серпня 2019 року;

3) свідоцтво про реєстрацію ТЗ № HH-S-0-226/19-00716 від 14 серпня 2019 року;

4) комерційну пропозицію постачальника від 25 квітня 2019 року;

5) платіжне доручення № 19 від 31 травня 2019 року;

6) платіжне доручення № 38 від 21 червня 2019 року;

7) зовнішньоекономічний договір № 7487/20-SE від 22 травня 2019 року;

8) доповнення до зовнішньоекономічного договору № 4 від 27 лютого 2020 року;

9) звіт № 11/2 від 22 жовтня 2019 року про визначення ринкової вартості КТЗ;

10) копія митної декларації країни відправлення №19SEE8PNHB30RGE178 від 19 червня 2019 року.

В свою чергу, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, а також не містять розбіжностей та наявних ознак підробки.

Між тим, щодо висновків митного органу про наявність розбіжностей у вартості автобуса, яка зазначена у митній декларації країни відправлення та яка заявлена митному органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із зібраних матеріалів у справі, під час здійснення відправлення товару митними органами Швеції обраховувалась його вартість у шведських кронах (грошова одиниця Швеції).

При цьому, згідно умов укладеного зовнішньоекономічного договору (контракту) ціна (вартість) на товар який постачається встановлюється в евро, а тому при здійсненні розрахунків зі своїм контрагентом та оформленні відповідних документів сторонами обраховувалась вартість товару у евро (3 200,00 евро).

Крім того, колегія суддів зазначає, що митним органом в оскаржуваних рішеннях не досліджувалась вартість поставленого товару з порівнянням обмінного курсу відповідних валют, станом на день проведення операції.

Також, колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі не є перевірка визначеного товариством коду УКТЗЕД ввезеного товару, так як митний орган не заперечує його вірність, а тому посилання митного органу на інший код товару у митній декларації країни відправлення не приймається колегією у якості належної та достатньої підстави для коригування митної вартості ввезеного товару.

В свою чергу, щодо відсутності всіх необхідних визначальних характеристик для розрахунку вартості ввезеного ТЗ (пробіг) у наданому експертом звіті про визначення ринкової вартості №11/2 від 22 жовтня 2019 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, у розділі «ідентифікація дорожнього транспортного засобу» відповідного звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 зазначено інформацію щодо показників одометра 1 031 231,00 км.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність зазначених посилань митного органу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що до відзиву на позовну заяву митним органом додано копію звіту № 11/3 від 09 жовтня 2019 року, який складено відносно іншого транспортного засобу.

Щодо висновків митного органу про наявність розбіжностей у заявленій митній вартості автобуса (3 200,00 евро) та сумі сплачених контрагенту коштів (16 000,00 евро), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно з п. 1.1 контракту від 22 травня 2019 року №7487/20-SE сторонами узгоджено поставку 5 ідентичних пасажирських автобусів.

Згідно з п. 2.2 контракту від 22 травня 2019 року №7487/20-SE, загальна вартість товару складає 16 000,00 евро.

В даному випадку, загальна вартість поставки п`яти пасажирських автобусів становить 16 000,00 евро, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати, що заявлена позивачем митна вартість одного автобуса не відповідає наданим до митного оформлення документам.

Крім того, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі 814/283/14.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у межах доводів та вимог апеляційної скарги митного органу не оскаржено висновок суду першої інстанції про стягнення понесених товариством витрат на професійну правничу допомогу, а тому колегією суддів не перевірюється законність та обґрунтованість відповідного висновку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю Держмитслужби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.