Справа № 640/25100/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

02 березня 2021 року

м. Київ

справа № 640/25100/19

адміністративне провадження № К/9901/5485/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року (колегія у складі суддів Огурцова О.П., Арсірія Р.О., Кузьменко В.А.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року (колегія у складі суддів Степанюка А.Г., Губської Л.В., Епель О.В.)

у справі № 640/25100/19

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

про зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив з зобов`язати відповідача виплатити страхову ядерну шкоду, заподіяну його життю і здоров`ю, в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2020 позов задоволено частково, здійснено вихід за межі позовних вимог;

- визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 14.05.2019 про надання публічної інформації та заяви від 07.11.2019 про виплату ядерної шкоди;

- зобов`язано Кабінет Міністрів України повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 14.05.2019 про надання публічної інформації та заяву від 07.11.2019 про виплату ядерної шкоди, надати обґрунтовану відповідь на зазначені звернення;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2021 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2020, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

19.02.2021 позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив визнати неправосудними та скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, визнати Україну безправною Державою; визнати правосуддя України організованою злочинною організацією; визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України; передати всі судові справи, що розглядалися з 2007 року за його участю на розгляд незалежних від України експертної комісії за участю прокурорів, суддів інших держав.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди не застосували ст. 1, 3, 8, 9, 16, ч. 2 ст. 19, ст. 21, 22, 40, 49, 50, 58, 60, 64, 68, 92, 113, 116, 151-2 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 08.09.2009 № 19-рп/2009, від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 14.12.2000 №15-рп/2000, від 20.02.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.10.2008 № 10-рп/2008, від 08.09.2009 № 19-рп/2009, від 03.06.2013 № 3-рп/2013 від 08.06.2016 № 4-рп/2016, від 17.07.2018 № 6-р/2018; порушили ч. 1 ст. 1, ст. 6, 8, 13, 17, 18, 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі- Конвенція), Протокол 12 Конвенції. Також покликається на порушення судами Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду 1963 року, Загальної декларації прав людини 1948 року, Декларації прав інвалідів 1948 року, Декларації про державний суверенітет України 1990 року, Закону України «Про використання ядерної енергетики та радіаційну безпеку», Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення», Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд вважає, що ОСОБА_1 не зазначив у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку з посиланням на конкретний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України та обґрунтувань, визначених п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Зважаючи на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути.

Зазначене не позбавляє позивача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 640/25100/19 повернути скаржнику.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач В.М. Кравчук