Справа № 9901/50/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2021 року

Київ

справа №9901/50/21

адміністративне провадження №П/9901/50/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., касаційну скаргу ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання утриматися від вчинення дій

УСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:

- визнати протиправною і скасувати ухвалу Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 13.05.2020 чи окремі її положення або визнати протиправними дії/бездіяльність доповідача - члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Швецової Л.А. і зобов`язати утриматись від вчинення цих дій.

Відповідно до частини 1 статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з поданої позивачем касаційної скарги у ній відсутні відомості щодо оскарження будь-яких судових рішень судів попередніх інстанцій, а позивач, фактично, звертається до Верховного Суду як до суду першої інстанції.

Статтею 266 КАС України встановлені особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і передбачено, що правила цієї статті поширюються, у тому числі, на розгляд адміністративних справ щодо: законності дій чи бездіяльності ВРП (пункт 2 частини 1); законності актів ВРП (пункт 3 частини 1).

При цьому, частиною 2 статті 266 КАС України визначено, що адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

Отже, подана ОСОБА_1 до Верховного Суду "касаційна скарга" за своєю суттю є позовною заявою щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності ВРП.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу (пункт 3); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (пункт 5).

Перевіривши позовну заяву на відповідність вказаним вимогам КАС України, суд приходить до наступних висновків.

1. Згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Статтею 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" від 25.04.2019 №2704-VIII визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (частини 1-2).

Частинами 1-3 статті 15 КАС України, статтею 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

При цьому, за приписами частини 4 статті 15 КАС України, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст наведених норм дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу.

Учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Це право може бути реалізоване ними шляхом здійснення заяв, надання пояснень, виступу в суді і заявлення клопотань рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Однак, при цьому такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача.

Водночас. відповідний судовий процес може бути ініційований шляхом подання відповідної заяви (скарги), що повинна бути обов`язково викладена державною мовою, тобто українською мовою.

І лише у подальшому, під час власне самого судового процесу, його учаснику гарантується право на використання рідної мови або мови, якою вони володіють, користуючись для цього послугами перекладача.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов у своїх постановах від 19.12.2019 у справі №520/6952/19 та від 14.05.2020 у справі №826/7282/17.

Водночас, подана позивачем позовна заява, всупереч наведеним вище нормам законодавства, викладена російською мовою, що є її недоліком, який підлягає усуненню позивачем.

2. Відповідно до частини 1 статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з частиною 5 статті 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (пункт 2);

зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4);

у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (пункт 9);

власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом і з тих самих підстав (пункт 11).

Як зазначено судом вище, подана ОСОБА_1 позовна заява, всупереч приписів частини 1 статті 160 КАС України, містить назву "касаційна скарга", її прохальна частина також містить вимогу про прийняття до розгляду та задоволення "касаційної скарги".

Позовна заява позивача не містить відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 (за його наявності) або номеру і серії паспорта останнього.

За змістом позовної заяви, відповідачем у справі зазначено ВРП в особі члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Швецової Л.А..

При цьому, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій/бездіяльності доповідача - члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Швецової Л.А. і зобов`язання утриматись від вчинення дій не містять конкретизації, які саме дії чи бездіяльність позивач просить визнати протиправними та зобов`язання утримання від яких дій стосується заявлена ним позовна вимога.

Крім того, у позовній заяві не наведено обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача, позовна заява не містить власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом і з тих самих підстав.

3. Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частинами 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оскарження ухвали ВРП від 13.05.2020 лише 27.02.2021 (дата подання на відділення поштового зв`язку), тобто, з пропуском встановленого частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячного строку.

У поданій ним позовній заяві позивач зазначає, що пропустив цей строк з поважних причин, зокрема, через дотримання заходів, передбачених Постановами Кабінету Міністрів України щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також позивач наголошує, що є особою, старше 80 років та має інвалідність ІІ групи.

Як визначено пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення", під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Отже, у відповідності до даної норми КАС України поновлення процесуальних строків можливе лише за умови, якщо причиною пропуску таких строків були відповідні обмеження, впроваджені, зокрема, у зв`язку з карантином.

Водночас, позивач у своїй позовній заяві не зазначає яким саме чином обмеження, запроваджені Кабінетом Міністрів України під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вплинули на пропуск ним строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, позивач не надав до суду доказів із зазначенням дати отримання оскаржуваної ухвали ВРП від 13.05.2020.

Тому, вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведені вище недоліки позовної заяви, вона підлягає залишенню без руху.

Позивачу - ОСОБА_1 , слід запропонувати усунути недоліки поданої ним позовної заяви шляхом подання до суду нової позовної заяви, викладеної українською мовою, із зазначенням: відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків (за його наявності) або номеру і серії паспорта позивача; змісту позовних вимог із зазначенням того, які саме дії чи бездіяльність відповідача позивач просить визнати протиправними та від вчинення яких саме дій позивач просить зобов`язати утриматись відповідача; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та інтересів позивача; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом і з тих самих підстав.

Крім того, позивачу - ОСОБА_1 , слід запропонувати подати до суду заяву, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення пропущеного ним строку звернення до суду, до якої долучити докази із зазначенням дати отримання оскаржуваної ухвали ВРП від 13.05.2020.

Для усунення недоліків скаржнику встановлюється строк - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 122-123, 160-161, 169, 266 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання утриматися від вчинення дій залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги - десять днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

В.М. Шарапа,

Суддя Верховного Суду