Справа № 300/1852/20
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1852/20 пров. № А/857/15343/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства енергетики України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» до Міністерства енергетики України про визнання протиправними дій, скасування наказу і змін,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Тимощук О.Л.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2020 року Державне підприємство «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» звернулося в суд з адміністративним позовом до Міністерства енергетики України, в якому просило: визнати протиправними дії щодо проведення планового аудиту ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» відповідно до наказу Міненергетики №467 від 24 липня 2020 року та змін до операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік Міністерства енергетики України, затверджених в.о. Міністра енергетики України 21 липня 2020 року; визнати протиправними та скасувати зміни до операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік Міністерства енергетики України, затверджені в.о. Міністра енергетики України 21 липня 2020 року; визнати протиправним та скасувати наказ Міненергетики №467 від 24 липня 2020 року «Про плановий внутрішній аудит діяльності Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що прийняті зміни до операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік Міністерства енергетики України та наказ від 24 липня 2020 року за №467 є протиправними, оскільки такі суперечать приписам підпункту 34 пункту 4 Положення про Міністерство енергетики України, пунктів 2.9, 2.10 розділу 2 Порядку планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 20 травня 2015 року №106 зі змінами внесеними наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 31 травня 2017 року №368. Вказує, що станом на момент аудиту будь яких інших нормативно-правових актів, які регулюють планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів у Міненергетики зареєстрованих та облікованих відповідно до вимог законодавства не існує. Також зазначає, що проведення такого аудиту приведе до зупинки підприємства, що є не допустимим перед початком опалювального сезону 2020-2021 років.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Міністерства енергетики України, направлені на проведення планового аудиту Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» відповідно до наказу №467 від 24 липня 2020 року та змін до операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік Міністерства енергетики України, затверджених в. о. Міністра енергетики України 21 липня 2020 року. Визнано протиправними та скасовано зміни до операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік Міністерства енергетики України, затверджені в.о. Міністра енергетики України від 21 липня 2020 року в частині включення Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова». Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики України №467 від 24 липня 2020 року «Про плановий внутрішній аудит діяльності Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що включення позивача до операційного плану внутрішнього аудиту та проведення внутрішнього аудиту позивача здійснено з порушенням встановленої процедури, тобто не у спосіб визначений законом, необґрунтовано, не добросовісно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципу пропорційності.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство енергетики України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що твердження про неправомірність дій працівників Міненерго та посилання позивача на Порядок № 106, який втратив чинність 26 лютого 2019 року, є хибним та немає юридичних підстав, а зміни до Операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Міненерго на 2020 рік внесені з дотриманням чинного законодавства. Програму планового внутрішнього аудиту діяльності ДП «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» затверджено наказом Міненерго від 24 липня 2020 року № 467 вчасно та з дотриманням вимог Порядку № 205.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з операційним планом діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік (із змінами) Міністерства енергетики України, затвердженим 21 липня 2020 року, у зв`язку із зростанням кредиторської заборгованості, позивача включено до проведення аудиту(а.с.99-105).

Наказом Міненерго від 24 липня 2020 року №467 аудиторській групі відповідача доведено здійснити з 27 липня 2020 року по 14 серпня 2020 року плановий внутрішній аудит Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» за період з 01 січня 2018 року по завершений звітний період 2020 року (а.с.93), відповідно до програми планового внутрішнього аудиту діяльності позивача (а.с.94-95) та додатку до нього (а.с.96-98).

До Державного підприємства «Калуська Теплоелектроцентраль-Нова» 27 липня 2020 року прибули посадові особи Міністерства енергетики України, проте представників відповідача на підприємство позивача не допущено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 34 ч. 4 Положення про Міністерство енергетики України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 507 (далі Положення № 507), Міненерго відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, організацію внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та їх здійснення на підприємствах (зокрема суб`єктах господарювання, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків чи становить величину, яка забезпечує право вирішального впливу держави на господарську діяльність таких суб`єктів господарювання), в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міненерго.

Згідно із ч. 8 Положення № 507 Міненерго у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Накази Міненерго, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Нормативно-правові акти Міненерго підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку. Накази Міненерго, видані в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Статтею 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року № 3166-VI передбачено, що Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр. Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Накази міністерства, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами, після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Всі накази міністерства оприлюднюються державною мовою на офіційному сайті міністерства в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації». Проекти наказів міністерства, які мають нормативно-правовий характер, оприлюднюються на офіційному веб-сайті міністерства відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Накази міністерства або їх окремі частини можуть бути оскаржені фізичними та юридичними особами до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Накази міністерства можуть бути скасовані Кабінетом Міністрів України повністю чи в окремій частині. Скасування наказу міністерства Кабінетом Міністрів України має наслідком припинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання скасованого наказу міністерства, здійснення повноважень, визначених цим наказом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року № 1160-IV регуляторні акти, прийняті Верховною Радою України, Президентом України та Кабінетом Міністрів України, офіційно оприлюднюються відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів. Регуляторні акти, прийняті Національним банком України, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, іншими державними органами, центральними органами виконавчої влади, державними спеціалізованими установами та організаціями, некомерційними самоврядними організаціями, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в «Офіційному віснику» та у газеті «Урядовий кур`єр» не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.

Згідно із п. 6 ч. 1 розділу ІІ Стандартів внутрішнього аудиту затверджених Наказом Міністерства фінансів України 04 жовтня 2011 року № 1247 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 14 серпня 2019 року № 344), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2011 року за № 1219/19957 (далі - Стандарти), порядки та підходи до здійснення внутрішнього аудиту визначаються у внутрішніх документах із питань внутрішнього аудиту з урахуванням специфіки діяльності установи, розміру та структури підрозділу внутрішнього аудиту, складності об`єктів внутрішнього аудиту та виконуваної роботи.

Пунктами 2-7 частини 3 (стандарт 7 «Планування діяльності з внутрішнього аудиту») розділу ІІІ Стандартів передбачено, що керівник підрозділу внутрішнього аудиту забезпечує формування стратегічного та операційного планів на підставі результатів оцінки ризиків з метою визначення пріоритетів роботи підрозділу внутрішнього аудиту, що мають враховувати стратегію (пріоритети) та цілі діяльності установи. З метою формування стратегічного та операційного планів керівник підрозділу внутрішнього аудиту повинен з`ясувати та врахувати думку керівника установи, а також провести консультації з відповідальними за діяльність особами щодо проблемних питань та ризиків, які впливають на досягнення установою цілей. Стратегічний та операційний плани формуються підрозділом внутрішнього аудиту на підставі документально оформленої оцінки ризиків, яка проводиться не рідше одного разу на рік. До операційних планів не включається здійснення внутрішніх аудитів на підприємствах, в установах та організаціях, у яких із тих самих питань і за той самий період підрозділом внутрішнього аудиту здійснено внутрішні аудити менше ніж один календарний рік тому. Дія цього Стандарту не поширюється на повторні внутрішні аудити, що здійснюються підрозділом внутрішнього аудиту для дослідження фактів, викладених у скарзі на дії працівників підрозділу внутрішнього аудиту, що надійшла до установи. У разі зміни стратегії (пріоритетів) та цілей діяльності установи, за результатами проведення оцінки ризиків та з інших обґрунтованих підстав керівник підрозділу внутрішнього аудиту забезпечує перегляд та внесення змін до стратегічного та операційного планів. За потреби внесення змін до стратегічного та операційного планів керівник підрозділу внутрішнього аудиту надає керівнику установи відповідне письмове обґрунтування. Для забезпечення виконання підрозділом внутрішнього аудиту стратегічного та операційного планів керівник підрозділу внутрішнього аудиту подає керівнику установи інформацію про потреби в ресурсах. У разі обмеження підрозділу внутрішнього аудиту в ресурсах керівник підрозділу внутрішнього аудиту письмово інформує керівника установи та аудиторський комітет (у разі його утворення) із зазначенням наслідків таких обмежень та надає пропозиції щодо вирішення зазначеного питання. Для ефективного використання трудових ресурсів керівник підрозділу внутрішнього аудиту визначає обсяги планового робочого часу на здійснення внутрішніх аудитів та виконання заходів з іншої діяльності з внутрішнього аудиту. Стратегічний та операційний плани формуються з урахуванням резерву робочого часу на здійснення позапланових внутрішніх аудитів. У разі утворення підрозділів внутрішнього аудиту в територіальних органах та бюджетних установах, що належать до сфери управління державного органу, керівник підрозділу внутрішнього аудиту державного органу визначає єдині підходи до планування діяльності з внутрішнього аудиту.

Відповідно до п. 2.3, п. 2.9 та п. 2.10 розділу 2 Порядку планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого наказом Міненерговугілля від 20 травня 2015 року №106 зі змінами внесеними наказом Міненерговугілля від 31 травня 2017 року №368 (далі Порядок №106), піврічні плани проведення внутрішніх аудитів формується Підрозділом ВА на підставі оцінки ризиків діяльності об`єкта внутрішнього аудиту та визначають теми внутрішніх аудитів. Керівник підрозділу ВА подає План на затвердження Міністру не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного півріччя. Зміни до піврічних планів вносяться в порядку їх затвердження не пізніше ніж за 15 календарних днів до завершення року чи півріччя відповідно.

Згідно із п. 2.3 Порядку планування і здійснення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості, затвердженим Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 26 лютого 2019 року №76 (далі - Порядок №76), стратегічний план повинен врахувати стратегію Міненерговугілля та визначати завдання і результати, яких Департамент ВА повинен досягнути протягом наступних трьох років. Операційний план складається на календарний рік з урахуванням завдань та результатів виконання стратегічного плану.

Пунктами 2.3, 2.14, 2.15, 2.17 Порядку планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та захисту довкілля України затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 25 березня 2020 року №205 (далі Порядок №205) передбачено, що стратегічний план повинен врахувати стратегію Мінекоенерго та визначати завдання і результати, яких Департамент повинен досягнути протягом наступних трьох років. Операційний план складається на календарний рік з урахуванням завдань та результатів виконання стратегічного плану. Керівник Департаменту подає стратегічний та операційний плани на затвердження Міністру не пізніше ніж за десять календарних днів до початку планового періоду. Стратегічний та операційний плани складаються за формою встановленою Мінфіном. Зміни до стратегічного та операційного планів вносяться в порядку їх затвердження не пізніше затвердження планового періоду. Стратегічний та операційний план та зміни до них оприлюднюються на офіційному веб-сайті Мінекоенерго протягом десяти робочих днів після їх затвердження Міністерством.

З позовної заяви слідує, що позивач вважає необхідним застосування приписів Порядку №106 зі змінами внесеними наказом Міненерговугілля від 31 травня 2017 року №368, оскільки він офіційно опублікований на сайті відповідача. При цьому, зазначено, що інші порядки, у тому числі Порядок №76, на підставі якого затверджувався оперативний план діяльності з внутрішнього аудиту на 2020 рік (із змінами) Міністерства енергетики України та Порядок №205, який застосований відповідачем при внесенні змін до операційного плану, на сайті Міністерства енергетики України не опубліковані.

На підтвердження вищевказаних обставин, позивачем долучено витяг опублікованих наказів Міністерства із офіційного сайту Міністерства енергетики України (а.с.36-49).

Як встановлено судом першої інстанції, на сайті Міністерства відсутні публікації наказів про затвердження вищезазначених Порядків, якими керувався відповідач у своїй діяльності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що накази про затвердження Порядку №205 Мінекоенерго та Порядку №76 Міненерговугілля опубліковувалися на офіційних сайтах зазначених міністерств, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів зазначає, що позивач не мав можливості спланувати свою поведінку для ефективного проведення аудиту його діяльності у зв`язку із не опублікуванням, у встановлений законом спосіб, Порядку №205 Мінекоенерго та Порядку №76 Міненерговугілля та відсутністю підтвердженої інформації про обізнаність позивача про існування таких порядків.

Крім цього, згідно ухвали Івано-Франківського окружного суду від 29 вересня 2020 року у відповідача витребувано: копії наказів Міненерговугілля від 26 лютого 2019 року №76 та Мінекоенерго від 25 березня 2020 року №205, якими затверджено Порядок планування і здійснення внутрішніх аудитів документування та реалізації результатів, та сам Порядок, затверджений цими наказами; копії документів, які підтверджують ознайомлення позивача чи обізнаність останнього про існування наказів Міненерговугілля від 26 лютого 2019 року №76 та Мінекоенерго від 25 березня 2020 року №205 та їх офіційне оприлюднення.

Відповідачем на виконання вищевказаної ухвали суду були надані запитувані накази, однак підтверджень того, що такі були вчасно опубліковані на офіційних сайтах міністерств, надано не було.

Також, з матеріалів справи не встановлено, а відповідачем не надано жодних доказів того, що з керівником позивача проводились будь-які консультації щодо операційного плану.

Згідно Порядку №106 розроблялися піврічні плани проведення аудиту на відміну від річного плану, який передбачений Порядком №205. Таким чином, враховуючи відсутність обізнаності позивача з іншим порядком планування внутрішнього аудиту, останній не міг знати про можливість включення його до операційного плану в другому півріччі 2020 року, що в свою чергу суттєво ускладнило можливість належно підготуватися та надати усі необхідні документи для внутрішнього аудиту його діяльності.

Щодо доводів відповідача про термінову необхідність включення позивача до операційного плану діяльності внутрішнього аудиту, оскільки є відомості про те, що станом на 01 січня 2018 року кредиторська заборгованість 86 млн, на І квартал 2020 року 273 млн, прибуток у 2017 році 34,7 млн, у 2019 році збиток 60,4 млн, то колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, період внесення змін до операційного плану та прибуття аудиторів на підприємство становить 6 днів, та як зазначалось вище, це може спричинити ще більше погіршення діяльності підприємства.

Колегія суддів зазначає, що п. 8 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Проте, колегія суддів вважає, що обставини, якими відповідач обгрунтовує терміновість проведення внутрішнього аудиту є неспівмірними із негативними наслідками, спричиненими його проведенням.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Порядок планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та захисту довкілля України був затверджений наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 25 березня 2020 року № 205, який опублікований на сайті Міністерства енергетики України, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегією суддів встановлено, що станом на день розгляду справи такий наказ опублікований на сайті Міністерства енергетики України.

Проте, згідно поданих позивачем скріншотів із сайту Міністерства енергетики України станом на момент подання адміністративного позову, а саме 29 липня 2020 року, вказаний наказ на сайті Міністерства енергетики України відсутній.

Тому, колегія суддів відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність на сайті опублікування наказу, як підтвердження оприлюднення Порядку планування і проведення внутрішніх аудитів, документування та реалізації їх результатів в Міністерстві енергетики та захисту довкілля України, так як не можливо встановити з якого моменту він з`явився на сайті Міністерства енергетики України та від якого часу позивач мав можливість з ним ознайомитись.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що включення позивача до операційного плану внутрішнього аудиту та проведення внутрішнього аудиту позивача здійснено з порушенням встановленої процедури, тобто не у спосіб визначений законом, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципу пропорційності.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 300/1852/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.