Справа № 300/586/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"03" березня 2021 р. Справа № 300/586/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову директора Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України, -
Директор Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (далі Коломийський міський СТК) подав до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву-клопотання про забезпечення позову, в якій вказав, що 23.02.2021 отримано листи від старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боберського Р.П., якими повідомлено про направлення для виконання та до відома постанови від 17.02.2021 про прийняття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні наказу №405 від 07.04.2017, а також викликано до державного виконавця. Так, 24.02.2021 представник Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України прибув на вимогу старшого державного виконавця Боберського Р.П., який в бесіді повідомив, що 05.03.2021 він прийде виконувати постанову головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокіна О.Г. від 20.01.2021 у ВП №54010660, оскільки відсутня ухвала адміністративного суду про заборону ДВС вчиняти дії по примусовому виконанню рішення суду у ВП №54010660 до вирішенні адміністративної справи по суті. Крім того, як вказує директор Коломийського міського СТК, державний виконавець заявив, що він примусово передасть у власність Коломийської міської ради не приміщення площею 477,1 кв.м., яке вказано в наказі №405, а приміщення площею 482,1, власником якого є Міністерство оборони України, а Коломийський міський СТК є законним користувачем даного приміщення. Таким чином, заявник просить винести ухвалу про забезпечення адміністративного позову, якою заборонити відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вчиняти будь-які дії по примусовому виконанню наказу №405 від 07.04.2017 Господарського суду Івано-Франківської області у ВП №54010660 до вирішення адміністративної справи №300/586/21 по суті.
Адміністративну справу №300/586/21 згідно автоматизованого розподілу справ призначено для розгляду справи по суті головуючому судді Скількському І.І.
Відповідно до абзацу 17 підпункту 2.3.44 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, заява про забезпечення позову передається для розгляду раніше визначеному в судовій справі головуючому судді.
Однак, головуючий суддя Скількський І.І. перебуває з 22.02.2021 на листку непрацездатності.
Оскільки наявність даної обставини призведе до безпідставного збільшення строків розгляду заяви визначених Кодексом адміністративного судочинства України, відповідно до підпункту 2.3.47 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу та пункту 2 розділу 2.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду, проведено повторний автоматизований розподіл справи №300/586/21 та розгляд заяви про забезпечення позову передано головуючому судді Кафарському В.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021.
Заява передана для розгляду головуючому судді 02.03.2020.
Розглянувши дану заяву про забезпечення адміністративного позову, судом встановлено наступне.
Процесуальні питання та процедура вирішення питання забезпечення адміністративного позову врегульовано в главі 10 розділу I «Загальні положення».
Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
В розумінні наведених норм закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Також суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З огляду на приписи наведеної статті небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Частиною 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім цього, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно з Рекомендацією №R(89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до статті17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах Кресс проти Франції (Kress v. France), Ф.С.Б. проти Італії (F.C.B. v. Italy), Т. проти Італії (Т. v. Italy) та Кайя проти Австрії (Kaya v. Austria).
Так, згідно змісту заяви директора Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України слідує, що оскільки однією із вимог адміністративного позову по справі №300/586/21 є зобов`язання головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокіна О.Г. винести постанову про повернення виконавчого документу у ВП №54010660 стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє манно, на яке може бути звернено стягнення та зняття арешту з майна Коломийського СТК, то невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно ускладнити виконання судового рішення по даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача щодо незаконного вилучення майна позивача як законного користувача, а саме будівлі площею 482,1 по вул. Петлюри, 85 м. Коломия, власником якої є Міністерство оборони України і яке не вказано в судовому наказі №405, за захистом яких Коломийський міський СТК звернувся до суду, та привести до потреби докладення значних зусиль для відновлення прав позивача та законного власника спірного приміщення Міністерства оборони України.
Разом з тим, заявник посилається також на те, що державний виконавець в бесіді повідомив, що 05.03.2021 приступить до виконання постанови головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокіна О.Г. від 20.01.2021 у ВП №54010660, при цьому, буде примусово передавати у власність Коломийської міської ради не приміщення площею 477,1 кв.м., яке вказано в наказі №405, а приміщення площею 482,1, власником якого є Міністерство оборони України, а Коломийський міський СТК є законним користувачем даного приміщення.
Проаналізувавши вищенаведене, суд вказує на те, що жодних доказів на підтвердження викладеного у заяві про забезпечення позову заявник не надав, при цьому, суд зауважує, що має існувати реальне порушення прав, а заявник посилається тільки на розмову з державним виконавцем (без жодних доказів) та на можливі незаконні дії виконавця, хоча фактично жодних дій по виконанню наказу №405 від 07.04.2017 Господарського суду Івано-Франківської області у ВП №54010660, як слідує із заяви про забезпечення позову, державним виконавцем ще не здійснено.
Суд також вказує на те, що очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень може мати місце, наприклад, при прийнятті рішення за межами власної компетенції. З наведених заявником обставин слідує спірність дій відповідача, а не очевидність їх протиправності.
Крім того, заявником не надано жодних доказів протиправності наказу №405 від 07.04.2017 Господарського суду Івано-Франківської області, на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження №54010660, а тому, враховуючи обов`язковість судового рішення, визначену статтею 129 Конституції України, статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», державний виконавець зобов`язаний здійснювати певні дії, передбачені чинним законодавством по виконання виконавчих документів в даному випадку наказу №405 від 07.04.2017 Господарського суду Івано-Франківської області.
Як уже зазначено судом вище, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, однак, зазначені у заяві про забезпечення позову мотиви для його забезпечення не містять обставин, встановлених частиною 2 цієї статті, за яких допускається забезпечення позову, оскільки не вказано яким чином не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову може привести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України.
Крім цього, суд зазначає, що протиправність дій відповідача може бути встановлена виключно в ході судового розгляду по суті адміністративної справи, при перевірці правомірності відповідного рішення чи дій суб`єкта владних повноважень.
Тобто, забезпечення позову без дослідження всіх обставин та доказів у справі на даній стадії, зумовить фактичне вирішення судом спору по суті, що не відповідає завданням правового інституту забезпечення позову.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (положення частини 2 цієї статті щодо обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень застосуванню не підлягають, оскільки такий покладається в частині доведення правомірності рішення, дій чи бездіяльності, а не щодо доведення наявності чи відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову), при цьому заявою про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Коломийського міського спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення та суд констатує, що саме по собі подання заяви про забезпечення позову не передбачає обов`язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись статтями 150-154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
відмовити Коломийському міському спортивно-технічному клубу товариства сприяння обороні України у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Копію ухвали направити заявнику та особам, які можуть отримати статус учасника справи.
Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.
Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя Кафарський В.В.