Справа № 200/11965/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року справа №200/11965/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 р. у справі № 200/11965/20-а (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірної та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач, ДВС), в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по виконанню Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/46/20-а від 10.03.2020, у виконавчому провадженню №63241084 від 07.10.2020; визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Филиппенко Г.О. по розгляду скарги заявника від 11.12.2020 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченко В.В. по виконанню судового рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/46/20-а від 10.03.2020 у виконавчому провадженні №63241084 від 07.10.2020; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченко В.В. по виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/46/20-а від 10.03.2020; визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 03.12.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченко В.В. про закінчення виконавчого провадження щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні ВП №63241084 від 07.10.2020; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснити примусове виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/46/20-а від 10.03.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права не надав правової оцінки обґрунтованим доводам позивача з приводу порушених по суті його прав на захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Судом не враховано, що у період який розглядався судом по справі № 200/46/20-а, діяла редакція Порядку № 1078 (чинна у спірний період), а не редакція Порядку № 1078 с внесеними змінами згідно до постанови КМУ від 28.02.2018 року № 141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» на яку посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при виконанні рішення суду, та розрахунку індексації. Рішеннями було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період починаючи 1 січня 2016 року та виплатити суму індексації, не змінюючи базовий місяць індексації пенсії. У постанові по справі № 200/46/20-а Перший апеляційний адміністративний суд зазначив: «Стосовно доводу апелянта, що проведений перерахунок пенсії позивача в жовтні 2018 року та збільшення розміру пенсії зі зміною базового місяця індексації унеможливлює проведення індексації пенсії з 01.01.2016 року не стосується спірного періоду». Розрахунок Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконало на свій розсуд (замінивши базовий місяць, якій встановлено судом) використавши різні базові місяці інфляції замість січня 2016 року, як це було підтверджено судом першої та апеляційної інстанції, використали проведений перерахунок пенсії згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 ". Відповідач в супереч вимог пункту 15 частини 3 статті 18, частин 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» не звернувся до послуг спеціаліста що до проведення перевірки наданого боржником розрахунку індексації пенсії на відповідність нормам діючого у спірний період законодавства, та правильності розрахунку. Апелянт зазначає, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Апелянт наголошує, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 200/46/20-а не виконано, отже відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання даного рішення у повному обсязі.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262), знаходиться на обліку в ГУПФУ в Донецькій області.

ОСОБА_1 перерахована пенсія з 01.11.2018 за період з 01.01.2016 на підставі постанови КМУ № 988, 103 від 21.02.2018. Індексація позивачу не нараховувалась з 01.01.2016 року.

02.12.2019 позивач звернувся до відповідача зі заявою про проведення індексації його пенсії з 01.01.2016.

ГУПФУ в Донецькій області листом від 06.12.2019 № 5810-Б-01 повідомило про відсутність підстав для проведення індексації, оскільки для розрахунку індексації пенсії змінено базовий місяць у зв`язку з підвищенням позивачу пенсії після перерахунку пенсії згідно постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб (а.с. 22-23).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення індексації пенсії з 01.01.2016 відповідно до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; зобов`язати відповідача на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести індексацію пенсії за період починаючи 1 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 200/46/20-а позов задоволений, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 , починаючи 01.01.2016, відповідно до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; зобов`язав ГУПФУ в Донецькій області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період з 1 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 200/46/20-а залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 200/46/20-а залишено без змін.

06.10.2020 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 по справі №200/46/20-а видано виконавчий лист про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період починаючи 01 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63241084 від 07.10.2020 та пунктом другим встановлено необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

30.11.2020 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому зазначено, що управлінням 01.09.2020 проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 за період починаючи з 01.01.2016 на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 не змінився та складає 4439,99 грн. Оскільки загальний розмір пенсії після виконання судового рішення не змінився, то доплата до пенсії за судовим рішенням відсутня. Здійснити виплату індексації пенсії з 01.01.2016 згідно судового рішення не є можливим у зв`язку з відсутністю таких сум до сплати.

03.12.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на підставі вказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №63241084.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається передчасність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №63241084, оскільки виконавчий лист виконаний відповідно до резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №200/46/20-а.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 2 Закону № 1404, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно до ч. 3 вказаної статті у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Зі змісту рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 200/46/20-а вбачається, що позивач звернувся з позовом у якому просив зобов`язати відповідача на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести індексацію пенсії за період починаючи 1 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Суд зазначає, що позивач оскаржував дії відповідача щодо не проведення індексації пенсії з 1 січня 2016 року у відповідності до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1.

Зазначеним рішенням суду було зобов`язано ГУПФУ в Донецькій області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період з 1 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Отже, враховуючи зміст вказаних судових рішень, спірним питанням по справі №200/46/20-а було наявність/відсутність підстав для проведення індексації пенсії позивача з 1 січня 2016 року у відповідності до статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІ1.

Суд зазначає, що розрахунок індексації, суми індексації та порядок її нарахування не були спірними питаннями по справі №200/46/20-а.

На виконанні у державного виконавця перебував виконавчий лист №200/46/20-а щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період починаючи 01 січня 2016 року та виплатити суму індексації.

Матеріали справи свідчать, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виконання постанови надісланого на адресу відповідача було зазначено, що управлінням 01.09.2020 проведено індексацію пенсії позивача за період починаючи з 01.01.2016 на підставі статті 64 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після перерахунку розмір пенсії позивача не змінився та складає 4439,99 грн., доплата до пенсії за судовим рішенням відсутня, здійснити виплату індексації пенсії з 01.01.2016 згідно судового рішення не є можливим у зв`язку з відсутністю таких сум до сплати.

Старшим державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №63241084.

Таким чином, ГУ ПФУ в Донецькій області було виконано рішення суду, отже державним виконавцем правомірно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що позивач фактично не згоден з сумами та розрахунком індексації пенсії здійсненими ГУ ПФУ в Донецькій області.

При цьому, позивач в скарзі зазначає, що у спірний період (який розглядався судом по справі № 200/46/20-а) діяла інша редакція Порядку № 1078, а не редакція Порядку № 1078 с внесеними змінами згідно до постанови КМУ від 28.02.2018 № 141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» на яку посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при розрахунку індексації.

Зі змісту судових рішень по справі № 200/46/20-а вбачається, що судами питання щодо застосування тієї чи іншої редакції Порядку № 1078 під час розрахунку індексації пенсії, не вирішувалось.

Тобто, у даному випадку йде мова з незгодою з діями ГУ ПФУ в Донецькій області які не були предметом судового розгляду у справі №200/46/20-а.

Відповідно до ч.2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частини 1 та 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд наголошує, що приймаючи рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд зазначає у рішенні, яку саме дію повинен вчинити відповідач. При цьому, резолютивна частина рішення не містить приписів, що прогнозують на майбутнє можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій.

Суд зазначає, що рішення суду не може впливати на правовідносини які не були предметом судового розгляду. Посилання позивача на те, що рішення суду повинно застосовуватись і на подальші правовідносини позивача з ГУ ПФУ в Донецькій області є помилковими, оскільки вищезазначеним рішенням суду не зобов`язано його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Зазначене спростовує посилання позивача про те, що одноразове здійснення податковим органом перерахунку суми за один квартал не є належним виконанням рішення суду.

Суд не приймає посилання апелянта на порушення відповідачем вимог пункту 15 частини 3 статті 18, частин 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» в частині не звернення до послуг спеціаліста що до проведення перевірки наданого боржником розрахунку індексації пенсії на відповідність нормам діючого у спірний період законодавства, та правильності розрахунку, оскільки, як зазначалось, розрахунок індексації, суми індексації та порядок її нарахування не були спірними питаннями по справі №200/46/20-а. Отже, не потребує залучення спеціаліста у даному випадку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 287, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 р. у справі № 200/11965/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 р. у справі № 200/11965/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова