Справа № 806/4249/15
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Житомир справа № 806/4249/15

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

31.08.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" (далі - ТОВ "Інко-Фуд Бердичів") звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Бердичівською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було проведено планову документальну перевірку ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.02.2013 по 31.12.2014, за результатами проведення якої було складено акт від 13.08.2015 №1016/22-00/38284164. На підставі вказаного акту було винесено податкові повідомлення-рішення від 31.08.2015 № яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20236284,00 грн.; № яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 739100 грн. у т.ч. 591280 грн. - за основним платежем та 147820 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 150153 грн.; № яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2761,84 грн.

Позивач не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями від 31.08.2015 №№ , , у повному обсязі, а із податковим повідомленням-рішенням № у частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20 076 284 грн., оскільки на його думку оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесенні без врахування всіх обставин та з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 позовні вимоги ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" задоволено частково. Суд постановив визнати податкові повідомлення-рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 31 серпня 2015 року, № від 31 серпня 2015 року та частково № від 31 серпня 2015 року про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20076284 грн протиправними та скасувати їх. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 апеляційну скаргу Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області залишено без задоволення та постанову суду першої інстанції у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №806/4249/15 від 07.02.2020 касаційну скаргу Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області задоволено частково. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2016 у цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час касаційного провадження в даній справі дійшов висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, не забезпечили повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Верховний Суд зазначив, що ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» не надано документів, які підтверджують факт здійснення перевезення товарів під час здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопром» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет Про», крім того із укладених договорів між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд»» неможливо встановити обсяг отриманих послуг, їх економічну доцільність та у чому вони полягали.

Вказана адміністративна справа 25.02.2020 надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду та відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 передана на новий розгляд судді Єфіменко О.В.

Ухвалою суду від 03.03.2020 прийнято до провадження адміністративну справу №806/4249/15 за позовом ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" до Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Підготовче засідання у справі призначено на 26.03.2020, проте, воно не відбулося у зв`язку із поданням представниками сторін, які беруть участь у справі клопотань про відкладення з підстав запровадженням карантинних обмежень в Україні, та відкладене на 19.05.2020 (а.с.182, т.6).

19.05.2020 справа судом не розглядалася, підготовче засідання відкладено на 16.06.2020 у зв`язку із поданням клопотання представника позивача про відкладення (а.с.186, т.6).

16.06.2020 розгляд даної справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці та відкладено на 22.07.2020 (а.с.197, т.6).

22.07.2020 розгляд справи повторно було відкладено на 18.08.2020, у зв`язку із надходженням до суду клопотання представника позивача про відкладення (а.с.203, т.6).

Ухвалами суду, винесеними без виходу до нарадчої кімнати, занесеними секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 18.08.2020 (а.с.220, т.6) підготовче провадження у справі продовжено на 30 днів, замінено відповідача Бердичівську ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області на Головне управління ДПС у Житомирській області та оголошено перерву до 17.09.2020 для ознайомлення представника відповідача із матеріалами справи.

Відповідно до протокольної ухвали від 17.09.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 15.10.2020.

15.10.2020 на стадії дослідження доказів оголошено перерву до 12.11.2020.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із їх обґрунтованістю та доведеністю реальності здійснення господарських операцій відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та враховуючи надані письмові та усні пояснення під час розгляду справи.

Відповідно до ухвали суду, винесеної без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 12.11.2020, постановлено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

20.03.2020 до суду надійшов відзив на позов №185/06-30-08-02 від 19.03.2020 (а.с.173-175, т.6), в якому представник відповідача відмічає, що перевіркою встановлено, що позивачем завищено витрати та податковий кредит по господарським взаємовідносинам з ТОВ «М`яспром», оскільки вказані відносини не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем для підтвердження виконання умов укладеного договору купівлі-продажу № 005/01 від 22.09.2014 з ТОВ «М`яспром» (продавцем) надано податкові накладні та товарно-транспортні накладні, які, на думку контролюючого органу є з дефектами: в товарно-транспортних накладних відсутня інформація про перевізника, державні номери та марки автомобілів, прізвища водіїв, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які здійснювали фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, звертає увагу суду, що перевіркою встановлено, що позивачем завищено витрати та податковий кредит по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Маркет Про» (36911296), що обумовлено договором поставки від 01.04.2014 №0104-01. Платником не надано документів, які підтверджують перевезення (товарно-транспортних накладних), документів, що підтверджують якість товару (передбачені договором поставки).

Також, ТОВ «Маркет Про» протягом періоду, в якому здійснювало операції з ТОВ «Інко - Фуд Бердичів», в деклараціях з податку на додану вартість за квітень та червень 2014 року не декларувало показників у рядках 12 «ПДВ, сплачене митним органам», тобто імпортні операції не здійснювались.

Згідно аналізу митних декларацій за травень 2014 року, за якими ТОВ «Маркет Про» імпортувало товарно-матеріальні цінності, встановлено, що в травні 2014 року придбавалися лише синтетичні поліамідні оболонки в асортименті, тобто, черева яловичі та синюга не придбавалися. Таким чином, проведеним дослідженням не встановлено походження товару, що підтверджує нереальність здійснення господарських операцій.

Проведеним аналізом декларації з податку на прибуток підприємств та фінансової звітності ТОВ «Маркет Про», поданої за 2014 рік не встановлено наявності основних фондів в тому числі транспортних засобів.

Щодо завищення витрат та податковий кредит по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Торговий дім Інко-Фуд», що обумовлено договором про надання маркетингових послуг представник відповідача відмічає, що укладено договір про надання послуг № б/н від 22.11.2013, відповідно до умов якого, виконавець має надати замовнику маркетингові послуги, тобто послуги, що забезпечують функціонування діяльності у сфері виконання, стимулювання збуту продукції замовника, перевиконання плану продажів продукції замовника, просування продукції на ринку збуту.

Однак, на думку контролюючого органу, результат таких послуг не має матеріального виразу та проявляється лише шляхом впливу на результати господарської діяльності замовника послуг - позивача.

При цьому, підставою для невизнання податкового кредиту та витрат понесених позивачем на придбання маркетингових послуг є факт неналежного оформлення актів наданих послуг, по яких неможливо визначити, які саме послуги були надані та яким чином вони пов`язані з господарською діяльністю підприємства.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

17.08.2020 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення на підтвердження реальності виконання умов договорів з ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд», ТОВ «М`яспром», ТОВ «Маркет Про».

Щодо умов придбання та способу узгодження поставки товару представник позивача вказує, що певні недоліки у складених документах, зокрема, незаповнення постачальником певних реквізитів накладних не впливають на бухгалтерський та податковий облік позивача та не можуть спричиняти зняття з підприємства податкового кредиту (аналогічно й витрат), якщо виходячи з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. Крім того, наголошує, що факт отримання товару та його оприбуткування на складі підтверджується підписом уповноваженої особи ТОВ «ІНКО-ФУД Бердичів» завідуючої складом сировини. Наголошує, що під час розгляду справи судом було допитано свідків: начальника охорони, завідуючу складом, ветеринарного лікаря підприємства, які пояснили, що протягом 2013-2015 років отримували на склад яловичину та іншу м`ясну продукцію відповідно до наданих підприємством документів, однак вказане не враховано та не відображено у судовому рішенні Верховного Суду. Більш того, звертає увагу, що не вказано на долучення ТОВ «ІНКО-ФУД Бердичів» копій витягу з Журналу обліку сировини, який підтверджує постачання товару від спірних контрагентів на територію підприємства.

Вважає неправомірною позицію відповідача щодо безпідставності виключення зі складу собівартості реалізованої продукції належних документально підтверджених витрат в розмірі 15940926 грн, пов`язаних з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці - оскільки вказане суперечить обставинам справи та положенням чинного законодавства, що внормовують спірні правовідносини та визначено щодо безпідставності невизнання витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування в сумі 41071 грн з вартості маркетингових послуг, наданих в 2014 році ТОВ «Торговий Дім Інко-Фуд».

16.09.2020 до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення (а.с.223-224, т.6), в яких представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до постанови Верховного Суду від 07.02.2020, ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» не надано пояснення та докази щодо умов придбань та способу узгодження поставки товару, на кого покладено обов`язок доставки товару та яким чином здійснювалось його транспортування, прийняття за кількістю та якістю, які транспортні засоби були залучені до поставки придбаного товару та яким чином здійснювалося транспортування з урахуванням специфіки господарських операцій з контрагентами.

Разом з тим, наголошує на необхідності врахування того, що складені платником за нереальною операцією первинні документи, незалежно від правильності їх оформлення за| зовнішніми ознаками, позбавлені юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а тому вважає, що позовні вимоги безпідставні, а винесені оскаржувані податкові-повідомлення рішення правомірними.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Бердичівською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області проведено планову документальну перевірку ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.02.2013 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 13.08.2015 №1016/22-00/38284164 у якому викладені порушення, які на думку відповідача допущені товариством:

- п.137.1 ст.137, п.138.1, п.138.4, пп.138.8.1 п.138.8, пп.138.10.2, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 20236284 грн.;

- п.192.1.1, п.192.1 ст.192, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, всього у сумі 591280 грн.;

- абз.б) п.200.14 ст. 200, п.192.1.1, п.192.1 ст.192, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ всього в загальній сумі 120122 грн.;

- встановлено порушення п. 2.11, 3.1, 3.2 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління. Національного банку України від 15.12.04 № 637, а саме: відсутні достовірні підтвердні документи до авансових звітів на суму 990 грн. та встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі на суму 885,92 грн.

На підставі складеного акту перевірки винесено податкові повідомленя-рішення № від 31.08.2015, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20236284,00 грн; № яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 739100 грн. у т.ч. 591280 грн - за основним платежем та 147820 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 150153 грн; № яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2761,84 грн.

У акті перевірки контролюючий орган зазначає, що підприємством в податковому обліку при розрахунку об`єкта оподаткування податком на прибуток до витрат по собівартості реалізованої продукції враховано суми щодо яких не визнано доходи від реалізації такої продукції в періоді з 04.02.2013 по 31.12.2014 на загальну суму 15 940 926 грн. Така позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що основною причиною збиткової діяльності підприємства є непокриття операційних витрат встановленою торгівельною націнкою тому, господарська діяльність ТОВ "Інко-Фуд Бердичів", на думку відповідача, свідомо направлена на отримання від`ємного фінансового результату, оскільки виконання угод з продажу продукції за цінами, нижчими від виробничої собівартості є економічно невиправданими. Крім того, відповідач у акті перевірки посилається на те, що позивач є взаємопов`язаними особами з ТОВ "Торговий дім Інко-Фуд".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 27 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, у тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту/витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому слід зазначити, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час касаційного провадження в даній справі дійшов висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, не забезпечили повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, на думку Верховного Суду, ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» не надано документів, які підтверджують факт здійснення перевезення товарів під час здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопром» (далі ТОВ «М`ясопром») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет Про» (далі ТОВ «Маркет Про»), крім того із укладених договорів між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд»» неможливо встановити обсяг отриманих послуг, їх економічну доцільність та у чому вони полягали.

Суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи суди:

- не надали належної правової оцінки зазначеним доводам контролюючого органу;

- не перевірили умов придбання та способу узгодження поставки товару (на кого покладено обов`язок доставки товару та яким чином здійснювалося його транспортування, прийняття за кількістю та якістю);

- не встановили, які транспортні засоби були залучені до поставки придбаного товару та яким чином здійснювалося транспортування з урахуванням специфіки придбаного товару;

- не дослідили питання оприбуткування, відвантаження, розвантаження та зберігання поставленого товару (обмежившись при цьому посиланнями на те, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»);

- не з`ясували умов відповідних договорів поставки товару та специфіки господарських операцій позивача з контрагентами та не дослідили належним чином зміст наданих позивачем первинних документів.

Щодо господарських відносин між позивачем та ТОВ «М`яспром» та ТОВ «Маркет про», суд зазначає наступне.

За твердженнями представника відповідача, вказані відносини не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Так, як свідчать матеріали справи, позивачем укладено договір купівлі-продажу від 22.09.2014 № 005/01 з ТОВ «М`яспром» (далі договір №005/01, а.с.121, т.1).

Відповідно до умов укладеного договору, якість товару, що поставляється повинна відповідати вимогам Закону України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини» (п.п.3.1 п.1).

Кожна партія товару має супроводжуватися такими документами: ветеринарним свідоцтвом (форма №2), якісним посвідченням, протоколом досліджень та ГМО (періодичність досліджень 1 раз на рік), копія завірена печаткою постачальника та підписом відповідальної особи (п.п.3.2 п.3).

Пп.5.1 п.5 вказаного договору передбачено, що поставка товару здійснюється продавцем на умовах DDP, згідно з офіційними правилами тлумачення торгових термінів Міжнародної торговельної палати ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року протягом 2-х календарних днів з моменту отримання заявки від покупця.

До вказаного договору сторонами укладено додаткову угоду №1 від 18.11.2014 (а.с.126, т.1), яка є невід`ємною частиною вказаного договору.

Крім того, 01.04.2014 ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» укладено договір поставки №0104-01 від 01.04.2014 (далі договір №0104-01, а.с.230-231, т.1), відповідно до якого поставка товару здійснюється продавцем на умовах DDP, згідно з вимогами Міжнародних правил щодо тлумачення ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року (п.п.3.1 п.3 договору №0104-01). Якість товару повинна підтверджуватися сертифікатами відповідно до санітарно-епідеміологічного законодавства України (п.п.2.1.2 договору №0104-01).

Відповідно до умов договору №0104-01п та на підтвердження якості товару та реальності здійснення господарських операцій, в матеріалах справи містяться посвідчення про якість на продукцію тваринного походження №1/051114 від 05.11.2014, №1/071114 від 07.11.2014, №2/141120/4 від 14.11.2014, №№1,2 від 19.11.2014, №№1,2 від 26.11.2014, №2 від 04.12.2014, №5 від 20.12.2014, №3 від 29.12.2014 (а.с.35-38, т.2); висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/68124 від 30.07.2013 скріплений печаткою Державної санітарно-епідеміологічної служби (а.с.39, т.2); ветеринарні свідоцтва: №ДРД-00 №245749, від 06.06.2014, №ДРД 00 №221778 від 12.05.2014, №ДРД-00 №221777 від 12.05.2014, №ДРД 00 №221764 від 23.04.2014, №ДРД 00 №221760, №ДРД-00 №246419 від 03.04.2014, скріплені печаткою Державного комітету ветеринарної медицини України (а.с.40-42, т.2).

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (далі Закон №996-XIV), первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 р. №88 (далі Положення).

У п. 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Так, позивачем для підтвердження виконання умов укладеного договору (продавцем) надано податкові накладні та товарно-транспортні накладні, які, на думку відповідача, є з дефектами, оскільки в товарно-транспортних накладних відсутня інформація про перевізника, державні номери та марки автомобілів, прізвища водіїв, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які здійснювали фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий-передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

Так, з метою підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «М`ясопром» представником позивача надано до матеріалів справи ряд документів, у тому числі документи на підтвердження здійснення транспортування товару.

В матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні, щодо здійснення транспортування, однак, як відмічає контролюючий орган такі не містять інформація про перевізника, державні номери та марки автомобілів, прізвища водіїв, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які здійснювали фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей.

Втім суд, звертає увагу, що рядом документів підтверджується відвантаження та отримання відвантаженого товару, зокрема зазначені відповідальні особи, яким було здійснено такі дії, зокрема у видаткових накладних: №204 від 31.10.2014, №210 від 05.11.2014, №214 від 07.11.2014, №224 від 14.11.2014, №229 від 19.11.2014, №237 від 26.11.2014, №265 від 20.12.2014, №249 від 04.12.2014, від №275 від 29.12.2014 (а.с.127, 132,137, 142, 147, 152, 157, 162, 167, т.1) наявні відомості про особу яка відвантажувала товар ОСОБА_1 та особи, яка отримала товар ОСОБА_2 , покупки в регістрі: №С/385/14 від 31.10.2014, №С/398/14 від 05.11.2014, №С/403/14 від 07.11.2014, №С/410/14 від 14.11.2014, №С/141/14 від 19.11.2014, №С/426/14 від 26.11.2014, №С/470/14 від 20.12.2014, №С/448/14 від 04.12.2014, №С/482/14 від 29.12.2014 (а.с.128, 133, 138, 143, 148, 153, 160, 163, т.1) наявна інформація про прийняття товару ОСОБА_2 та відомостях про вантаж (а.с.130, 135,140, 145, 150, 155, 159, 165, 170, т.1).

Транспортування вказаного товару ТОВ «М`ясопром» підтверджується журналом обліку ввозу сировини, який міститься в матеріалах справи (а.с.135-152, т.2) та товарно-транспортними накладними (а.с.127, 132,137, 142, 147, 152, 157, 162, 167, т.1). Записами які містяться в вказаному журналі підтверджується здійснення ввозу сировини ТОВ «М`ясопром», при цьому містять марку транспортного засобу його номер, вагу автомобіля разом із сировиною, прізвища водіїв та їх підписи, які здійснювали такі перевезення та прізвища та підписи охоронців, а тому суд не погоджується із твердженнями контролюючого органу, щодо документального підтвердження здійснення транспортування продукції ТОВ «М`ясопром». Інформація щодо перевізника, державні номери та марки автомобілів, прізвища водіїв, що здійснювали фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей відображена у журналі обліку ввозу сировини.

Разом з тим, транспортування продукції позивачу ТОВ «Маркет Про» здійснювалося автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_3 (на підставі договору №0204 від 02.04.2014), що підтверджується товаро-транспортними накладними №МП-0403-01 від 01.04.2014, №МП-0606-06-01 від 06.06.2014, №МП-0512-01 від 12.05.2014, №№МП-0418-01 від 18.04.2014, №МП-0423-01 від 23.04.2014, №МП-0512-02 від 12.05.2014, та відомостями про вантаж (а.с.124-129, т.5).

Здійснення оплати позивачем ТОВ «М`яспром» за вказаний товар підтверджується платіжними дорученнями №3404 від 03.11.2014, №3419 від 04.11.2014, №3550 від 12.11.2014, №3574 від 13.11.2014, №3664 від 18.11.2014, №3704 від 20.11.2014, №3717 від 21.11.2014, №3736 від 24.11.2014, №3750 від 25.11.2014, №3764 від 26.11.2014, №3993 від 10.12.2014, №4072 від 15.12.2014, №4094 від 126.12.2014, №4236 від 19.12.2014, №4342 від 26.12.2014, №47 від 08.01.2015, №102 від 12.01.2015, №214 від 15.01.2015, №268 від 20.01.2015, №283 від 21.01.2015, №320 від 23.01.2015, №386 від 28.01.2015, №463 від 03.02.2015№451 від 03.02.2015 (а.с.2-25, т.5).

У свою чергу, оплата позивачем ТОВ «Маркет Про» за товар доставлений товариству підтверджується платіжними дорученнями: №927 від 06.05.2014, №3 від 08.05.2014, №1037 від 12.05.2014, №1625 від 04.07.2014, №848 від 23.04.2014, №1374 від 11.06.2014, (а.с.26-31, т.5).

Таким чином, реальність господарських операції ТОВ «Маркет Про» та ТОВ «М`ясопром» підтверджено фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання зокрема: карткою рахунку 201 за квітень 2014 року грудень 2014 року, відповідними договорами, актом звірки взаєморозрахунків з контрагентами, податковими та видатковими накладними, товарно-траспортними накладними, платіжними дорученнями, сертифікатами якості, звітами з виробництва ковбасних виробів, лімітно-заборними картками переміщення товарів зі складу упаковки 57 на склад 62 експедиція, звіти руху між складами (роздані ОСОБА_4 , допитана в межах розгляду справи як свідок) оборотно-сальдові відомості по рах.201 «Сировина і матеріали», картки по вказаному рахунку 201, витяги з журналу обліку сировини, ветеринарні свідоцтва на продукцію ТОВ «Маркет Про» на продукцію походженням з Бразилії, посвідчення про якість продукції тваринного походження ТОВ «М`ясопром», висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи, посадовими інструкціями завідувача складу сировини та матеріалів № ССМП-54 від 05.11.2013 та робочою інструкцією комірника складу сировини та матеріалів № ССМП-55 від 05.11.2013, належними ТТН на підтвердження перевезення товару на ТОВ «ІНКО-ФУД Бердичів», перелік асортименту продукції, що виробляється ТОВ «ІНКО-ФУД Бердичів», а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Щодо наданих ТОВ «Торговий дім Інкофуд» маркетингових послуг ТОВ «Інко-фуд Бердичів», слід відмітити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК (чинного на момент виникнення спірних відносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 цього Кодексу витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом "г" пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 вказаного кодексу передбачено, що до складу інших витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку (п. 138.5 ст. 138 ПК України).

Водночас платникам податку на прибуток слід врахувати норми пп. 139.1.13 п. 139.1 ст. 139 цього Кодексу, згідно з якими витрати, понесені (нараховані) у звітному періоді у зв`язку з придбанням у нерезидента послуг (робіт) з консалтингу, маркетингу, реклами (крім витрат, здійснених (нарахованих) на користь постійних представництв нерезидентів, які підлягають оподаткуванню згідно з пунктом 160.8 статті 160 цього Кодексу) в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (за вирахуванням податку на додану вартість та акцизного податку) за рік, що передує звітному, а для банків - в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу від операційної діяльності (за вирахуванням податку на додану вартість) за рік, що передує звітному.

Відповідно до роз`яснень Міністерства доходів і зборів України від 01.07.2013 «Практика застосування норм Податкового кодексу України: останні зміни» роз`ясненнях головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв`язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку.

Підтвердженням зв`язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання можуть бути такі документи:

- наказ по підприємству, в якому потрібно обґрунтувати необхідність проведення таких маркетингових досліджень (наприклад, у зв`язку з виходом на ринок нового виду продукції), зазначивши період їх проведення, територію, назву виду продукції, категорію потенційних споживачів тощо. Водночас разом з наказом можна розробити план заходів з розповсюдження такого виду продукції, в якому передбачити укладення договору на проведення маркетингових досліджень;

- договір на проведення маркетингових досліджень, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства. У розділі «Предмет договору» зазначається конкретний вид маркетингових досліджень, мету їх проведення, регіон тощо.

При цьому в такому договорі потрібно зазначити напрями та об`єкти маркетингових досліджень, зокрема: дослідження попиту на дану продукцію і відомостей про можливих споживачів; вивчення потенційних можливостей здійснення операцій з купівлі-продажу об`єкта маркетингових досліджень на певній території, дослідження необхідного обсягу продажу і пошук покупців, вивчення потреб та ефективності проведення рекламної кампанії щодо даної продукції. Водночас у договорі передбачється умова про те, що результат маркетингових досліджень оформляється актом приймання-передачі послуг та письмовим звітом.

Підтвердженням фактичного отримання маркетингових послуг можуть бути, актом приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг та звітом про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику.

Акт приймання-передачі послуг повинен мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені п. 2 ст. 9 Закону №996-XIV, а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції.

Суд вказує, що лише при дотриманні вищезазначених умов платники податку на прибуток мають право віднести витрати на маркетинг до складу податкових витрат. При цьому їм потрібно пам`ятати, що всі первинні документи, пов`язані з відповідними операціями, зокрема накладні, роздавальні відомості, акти списання запасів тощо, також дадуть можливість підтвердити понесення таких витрат.

Як свідчать матеріали справи, 22.11.2013 між позивачем та ТОВ «Торговий дім Інко-Фуд» укладено договір про надання послуг №23 (а.с.15-20, т.2). На підтвердження фактичного отримання маркетингових послуг позивачем до матеріалів справи додано акт надання послуг №1 від 13.01.2014 за період з 01.12.2013 по 31.12.2013, за які сума до сплати становила разом з ПДВ - 49285,20 грн (а.с.21, т.2). Вказаний акт надання послуг містить відповідні печатки виконавця та замовника, прізвища, ім`я та по батькові відповідальних осіб товариств, найменування робіт, наданих послуг, ціна за надані послуги, адреси та реквізити товариств.

Крім того, вказані послуги відображені в податковій накладній №20 від 13.01.2014 (а.с.22, т.2) поданої до контролюючого органу та відображені у звіті про надані послуги від 13.01.2014 (а.с.23, т.2) щодо продажу товару (ковбасні вироби в асортименті) за що сума мотиваційних виплат складала 49285,20 грн.

Представником позивача під час судового розгляду справи, на підтвердження зберігання сировини надано договір оренди №2 від 10.10.2013 укладений між ТОВ «Інко-фуд України» та ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» (а.с.2-5, т.7), відповідно до якого орендодавець передає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення виробничого цеху, яке знаходиться в будівлі за адресою: м.Бердичів, вул. Білопільська, 131.

Приміщення та обладнання передається в оренду для здійснення виробничої діяльності - виробництва м`ясних продуктів, ковбасних виробів, м`ясних напівфабрикатів, м`ясних делікатесів та іншої м`ясної продукції (п.п.2.1 п.2 вказаного договору), дію якого відповідно до угоди про дострокове розірвання договору оренди №2 від 10.10.2013 припинено з 31.10.2013 (а.с. 8, т.7).

Орендовані приміщення відповідно до акту приймання-передачі нежитлових приміщень та обладнання передані ТОВ «Інко-Фуд Бердичів» (а.с.6-7, т.7). У подальшому укладено між цими ж товариствами з 04.11.2013 до 30.11.2013 договір оренди №3 від 04.11.2013 (а.с.9-14, т.7) та додаткові угоди №1 від 29.11.2013 та № 2 від 24.12.2013 до вказаного договору (а.с.15-17, т.7), згідно вказаного договору оренди та на підставі додатку №1 до договору (а.с.18-26, т.7) передано нежитлові приміщення а також конструкції позивачу.

Крім того, ТОВ «Інко-фуд Бердичів» укладено з ТОВ «Інко-фуд України» договір оренди №4 від 31.10.2014 (а.с.27-30, том 7), строком до 31.12.2014 та згідно з умовами договору та відповідно до додатку до договору №1 від 01.02.2014 орендодавець передав орендарю у строкове платне користування нежитлові приміщення, загальною площею 13350,3 кв.м.(а.с.31, т.7). Орендна плата за вказаним договором у періоди з 01.02.2014 по 28.02.2014, з 01.03.2014 по 31.03.2014, з 01.04.2014 по 30.04.2014, з 01.05.2014 по 31.05.2014 становила по 794400 грн. Орендна плата визначена з урахуванням індексу інфляції.

При цьому, суд також вважає за необхідне наголосити, що приписи чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства не ставили у залежність право формування позивачем податкового кредиту від добросовісності платника податку, з яким суб`єкт господарювання перебував у господарських правовідносинах. Тобто, невиконання такими особами податкових зобов`язань тягне за собою настання відповідальності лише для зазначених суб`єктів і не може бути підставою для притягнення до відповідальності іншого суб`єкта господарювання.

Що стосується взаємовідносин позивача та контрагента ПП "Веста Метаопт" то у акті відповідач вказує, що позивачем не надано ТТН, а акт виконаних робіт та податкова накладна містять дефектності. Крім того ПП "Веста Метаопт" відсутня за місцезнаходженням згідно довідки від 01.04.2015, відсутні на балансі транспорті засоби тощо. Також проти посадових осіб ПП "Веста Метаопт" в квітні 2015 відкрито кримінальне провадження на підставі ст.205 КК України.

Суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу з огляду на наступне.

ПП "Веста Метаопт" в вересні 2014 було надано позивачу транспортні послуги. Факт надання позивачу транспортних послуг підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту прийняття-здачі виконаних робіт від 09.09.14 № 2419 на загальну суму 1900 грн., в тому числі ПДВ 316,67 грн., транспортні послуги Київ-Бердичів, автомобіль НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 . За надані послуги було здійснено оплату, що підтверджується платіжним дорученням наданим до перевірки.

Крім того, слід вказати, що ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З системного аналізу даної норми вбачається, що обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили. Відповідачем таких доказів щодо посадових осіб контрагента позивача суду не надано.

Що стосується виявлених контролюючим органом порушень по взаємовідносинах з ТОВ "Класік Торг" то суд з цього приводу зазначає наступне.

Контролюючий орган у акті вказує, що згідно з базою даних "Єдиний реєстр податкових накладних" зазначений контрагент реалізовував товари, відмінні від отриманих товарів (робіт, послуг), а саме: - протягом жовтня-грудня 2015 року ТОВ "Класік-Торг" придбавало тушки курчат-бройлерів,кури-бройлери, індики охолоджені, м`ясо качки 1 категорії охолоджене, гомілки, стегна, крила курчат-бройлерів н/ф натуральні охолоджені, а згідно первинних документів, наданих під час перевірки ТОВ "Інко-Фуд Бердичів", за аналогічний період придбавало у ТОВ "Класік Торг" н/ф з яловичини 1 та 2 ґатунку заморожену, свинину напівжирну, жили яловичі.

Крім того, відсутня інформація щодо наявності складських приміщень, трудових та виробничих ресурсів, що ставить під сумнів факт реального здійснення операцій з придбання та відповідного зберігання придбаних товарів. Водночас, вказано про відсутність ТОВ "Класик-торг" за податковою адресою.

Таким чином, встановлено неможливість отримання н/ф яловичини 1 та 2 ґатунку замороженої від ТОВ "Класік Торг" протягом січня 2015 року внаслідок відсутності придбання ТОВ "Класік Торг" зазначених товарів по ланцюгу постачання.

З матеріалів справи видно, що ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" (покупець) укладено договір від 17.10.2014 року №116 з ТОВ "Класік-торг" (постачальник) за умовами якого продавець передає у власність покупця продукцію (м`ясну сировину, в тому числі але не виключно м`ясо яловичини, в тому числі блочне знежиловане м`ясо, охолоджене або глибокої заморозки) за цінами, визначеними Прайслистом постачальника і зазначеними у видаткових накладних, а покупець зобов`язується приймати продукцію та оплачувати її вартість на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Поставка продукції здійснюється на підставі видаткових накладних. Поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника на умовах DDР - м. Бердичів, вул. Білопілська, 131 (п. 5.2, п. 5.4 Договору).

Так, як вбачається з умов договору Постачальник має доставити товар Покупцю на умовах DDР (м.Бердичів, вул.Білопілська, 131) та здати його на складі Покупця уповноваженій особі.

Умови поставки DDР в розумінні ІНКОТЕРМС 2010 означають - "Поставка з оплатою мита", означає, що продавець вважається тим, хто виконав свої обов`язки з моменту надання товару в узгодженому пункті в країні ввезення.

Таким чином, саме на продавця покладено обов`язок транспортування товару до складу Покупця. Покупець лише зобов`язаний прийняти даний товар на своєму складі та оплатити його вартість.

Факт отримання товару позивачем на складі підтверджується видатковими накладними та документами покупки, які виконують роль прибуткових складських накладних, зокрема оглянутим у судовому засіданні журналом реєстрації надходження сировини та документів, що її супроводжують (ветеринарні документи, посвідчення про якість, сертифікати відповідності тощо), який вівся у період з 01.10.2013 по 04.02.2015, у якому містяться записи про отримання яловичини від ТОВ "Класік Торг".

Факт отримання товару та його оприбуткування на складі підтверджується підписом уповноваженої особи ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" завідуючої складом сировини Петяк Л.А.

Також, ТОВ "Класік Торг" разом із товаром надавав ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" на кожну поставку Декларації (посвідчення) про якість засвідчені печаткою постачальника та підписом директора та технолога виробництва. У Деклараціях вказано, що виробником є ТОВ "Класік Торг", Київська обл. смт. Баришівка, вул. Коцюбинського 123. Зазначено в Деклараціях і про те, що Баришівською міжрайонною державною лабораторією ветеринарної медицини здійснено ветеринарно-санітарна експертиза даного товару і він допускається до реалізації. Водночас, у матеріалах справи містяться копії експертних висновків Баришівської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини №467 від 13.10.2014, №516-517 від 11.11.14 та №569-570 від 09.12.2014 про перевірку відповідності зразка м`яса яловичини в асортименті.

Отриманий від ТОВ "Класік Торг" товар позивачем був оприбуткований та використаний в межах господарської діяльності, що підтверджується рухом сировини між складами, звітами з виробництва, лімітно-забірною карткою переміщення товарів.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що контрагенти позивача ПП "Веста Метаопт" та ТОВ "Класік-торг" відсутні за податковою адресою і у них немає складських приміщень, трудових та виробничих ресурсів, що ставить під сумнів факт реального здійснення операцій з придбання та відповідного зберігання придбаних товарів то з такими доводами відповідача суд не погоджується з огляду на таке.

Комерційна діяльність виконання поставок товарів, робіт, послуг не завжди вимагає наявності власних основних та транспортних засобів, значної кількості персоналу; звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от - на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо); до того ж відповідачем не доведено неможливості виконання спірним постачальником даного виду робіт наявними у нього силами та засобами з урахуванням видів та обсягів виконаних робіт.

Так само і перевірка фактичного перебування посадових осіб контрагента за місцем реєстрації не входить до кола обов`язків платника податків-покупця, а відтак не може впливати на порядок формування ним даних податкового обліку.

Слід зауважити, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Реальність господарської операції підтверджено фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності. Зокрема, виписками руху коштів по рахунках та документами, які підтверджують використання придбаного товару у господарській діяльності підприємства.

З огляду на те, що у ході судового розгляду було спростовано доводи контролюючого органу щодо дефектності первинних документів позивача та встановлено реальність поставки товару, суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених первинних документів, встановленими у ході судового розгляду обставинами також підтверджено правомірність та правильність суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Зважаючи на наведені обставини суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 31.08.2015 № яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20236284,00 грн. у частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20076284 грн; № яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 739100 грн. у т.ч. 591280 грн. - за основним платежем та 147820 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 150153 грн є протиправними та їх слід скасувати.

Водночас, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 № яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2761,84 грн є правомірним та винесеним з врахуванням усіх обставин та не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині та його скасування з огляду на наступне.

У акті перевірки контролюючий орган вказує, що позивачем було допущено перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі на суму 885,92 грн та до авансового звіту ОСОБА_6 №10 від 27.02.2013 не надано розрахункового документу на суму 990 грн, в результаті чого перевищено ліміт каси та порушено п.п.2.8, 2.9 п.2.11, п.3.1п, п.3.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 №637 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 3.1 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно з п.3.2 згаданого положення касові операції, що проводяться відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Слід вказати, що для підтвердження витрат, понесених працівником під час відрядження, він має надати, окрім рахунків готелів, проїзних квитків, видаткових накладних, інших первинних документів, також документи, що підтверджують здійснені готівкою чи за допомогою платіжних карток розрахунки, а саме: фіскальні касові чеки, розрахункові квитанції, спрощені розрахункові квитанції, чеки банкомата, сліпи, квитанції платіжних терміналів тощо.

Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 № 614 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин), встановлені вимоги до змісту розрахункових документів та визначено їх обов`язкові реквізити.

Згідно з п. 2.1 цього Положення, у разі відсутності хоча б одного з обов`язкових реквізитів розрахункових документів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим.

Відповідно до п. 5.1 Положення розрахункова квитанція - це розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проштамповування при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках.

Дана норма містить також чітко визначений перелік реквізитів, які є обов`язковими до заповнення у розрахунковій квитанції.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наданий готелем Ліверпуль документ ТОВ "Золотий террикон" (а.с. 24 т.2), яким позивач обґрунтовує понесені витрати, взагалі не можливо ідентифікувати, як розрахунковий документ, а тому, на думку суду відповідачем правомірно застосовано фінансову санкцію у сумі 2761,84 грн.

За таких обставин, подані до суду позивачем первинні документи відповідають вимогам Закону №996-XIV, спростовують частково висновки відповідача викладені в акті перевірки, з огляду на вказане, а тому є підстави для часткового задоволення позову.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи контролюючого органу не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені попередньо, надані додаткові пояснення не містять переконливих доводів, що стосуються саме суті взаємовідносин між позивачем та його контрагентами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів, які спростовували б повністю доводи позивача, а відтак, не доведено правомірності своїх рішень, а тому, заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" (вул. Білопільська,131, м. Бердичів, Житомирська обл, 13300, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю.Тютюннитка, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 43142501) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області винесені 31 серпня 2015 року №№, та частково № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20076284 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути га користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області сплачений судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення виготовлено: 03.03.2021.