Справа № 280/6809/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 березня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6809/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №280/6809/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, Дніпровська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення виявлених недоліків.

26 січня 2021 року Третім апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу повернуто скаржникові з підстав не усунення її недоліків у встановлений судом строк.

До Третього апеляційного адміністративного суду від уповноваженого представника товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України надійшла заява, в якій заявник ставить питання про компенсацію позивачу витрат на правничу допомогу, надану йому Адвокатським об`єднанням «Право Гарант» в рамках цієї справи, в сумі 25 000 грн.

Заява мотивована тим, що 21.09.2020 між ТОВ «ЄПК Україна» як Клієнтом та АО «Право Гарант» як Виконавцем укладено Договір №С183-ЗП про надання правової допомоги, умовами якого передбачено надання АО правової допомоги з судового оскарження в суді першої інстанції рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000186/2 від 21.09.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00345 від 21.09.2020, а також супровід перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме: підготовка позовної заяви, підготовка відповіді на відзив, участь в суді першої інстанції, підготовка апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу, участь у суді апеляційної інстанції. Згідно п.2.1 даного Договору гонорар АО становить 25000 грн. На виконання умов даного Договору 24.09.2020 року АО виставлено позивачу рахунок №С185-ЗП/1, який оплачений підприємством у повному обсязі згідно платіжного доручення №2159 від 02.10.2020 року. Також, сторонами підписано Акт №С185-ЗП/1 прийому-передачі виконаних робіт від 05.02.2021 року.

Посилаючись на положення частини 1 статті 139, частин 3,5,6 статті 143, статті 252 КАС України заявник просить стягнути витрати, понесені Товариством на оплату послуг АО з надання правничої допомоги, в сумі 25000 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Обґрунтовуючи звернення із цієї заявою саме до суду апеляційної інстанції, заявник вказує на те, що умовами вищевказаного Договору передбачено надання АО правової допомоги як оскарження в суді першої інстанції, так і супровід перегляду справи в суді апеляційної інстанції, зважаючи на це Акт прийому-передачі виконаних робіт сторонами був підписаний саме після повернення апеляційної скарги відповідачеві, а тому можливість звернення із цієї заявою у позивача виникла лише після постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення апеляційної скарги.

Ознайомившись із заявою представника позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що перед судом фактично постановлено питання про розподіл судових витрат (пов`язаних з наданням правничої допомоги) шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України, на яку посилається заявник, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою і другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

За загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що питання розподілу судових витрат вирішується судом, який закінчив розгляд справи по суті та ухвалив судове рішення.

Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В даному випадку, 26.01.2021 Третім апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про повернення апеляційної скарги відповідачеві у зв`язку з не усуненням її недоліків, спір по суті заявлених позивачем вимог судом апеляційної інстанції не вирішувався, а відповідно останній позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про розподіл судових витрат, які понесені позивачем під час розгляду цієї справи, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Межі повноважень суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат, визначені пунктом 4 частини першої статті 322 КАС України.

Так, згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже оскільки судом апеляційної інстанції не переглядалося рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи по суті, то у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для розподілу судових витрат, які понесені сторонами у межах цієї справи.

Нормами статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, не передбачено обов`язку суду щодо здійснення розподілу судових витрат, в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, в разі повернення апеляційної скарги скаржникові.

З огляду на викладене, підстави для здійснення судом апеляційної інстанції розподілу витрат, про компенсацію яких позивачем порушено питання у поданій ним заяві, згідно статті 139 КАС України та прийняття з цього питання судового рішення в порядку статті 252 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 132,139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №280/6809/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЄПК України до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови відмовити.

Ухвала набирає законної сили з 03.03.2021 та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк