Справа № 420/1516/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1516/20
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В..,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій (з урахуванням уточнених позовних вимог) просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції №24/ос «Про звільнення зі служби в поліції» від 10.01.2020;

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції №3145 від 21.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників БПОП ГУНП в Одеській області»;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 11 січня 2020 року по дату постановлення рішення суду по справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його звільнено зі служби в органах поліції наказом №24 о/с від 10.01.2020 у період перебування на стаціонарному лікуванні, що на думку ОСОБА_1 порушує вимоги ч.3 ст.40 КЗпП України. Окрім іншого, позивач зазначає, що службове розслідування стосовно вчинення ним дисциплінарного проступку ґрунтуються на припущеннях та не містять належних та допустимих доказів щодо вчинення дисциплінарного проступку, не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП України та здійснено з порушенням норм Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З огляду на зазначене, позивач вважає, що він підлягає поновленню на посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач заперечував проти позову. У відзиві на позовну заяву ГУ НП в Одеській області зазначає, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача прийнято 10.01.2020. Хвороба позивача та перебування на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні «Міської клінічної лікарні №1» підтверджено випискою з історії хвороби від 14.01.2020 та довідкою №6869, які не є належними і допустимими доказами відсутності позивача на службі. Оскільки інших доказів звільнення позивача від виконання службових обов`язків в оскаржуваний період не надано, то жодного порушення норм ст.40 КЗпП з боку відповідача не вбачається. Крім того, відповідач зазначив про дотримання ним вимог законодавства під час проведення службового розслідування відносно дисциплінарного проступку позивача, а тому позовні вимоги останнього задоволенню не підлягають.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу ГУ НП в Одеській області № 3145 від 21.12.2019 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників БПОП ГУНП в Одеській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №24/ос від 10.01.2020.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Одеській області з 11.01.2020.

Стягнуто з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.01.2020 по 01.10.2020 у сумі 132 359,04 (сто тридцять дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді сержанта поліції поліцейського взводу№ 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Одеській області з 11.01.2020 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняте нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що єдиним та основним висновком суду першої інстанції для задоволення позовних вимог є притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності під час його перебування на лікарняному. Апелянт звертає увагу, що тимчасова непрацездатність засвідчується саме листком непрацездатності, а тому виписка з історії хвороби не є належним та допустимим доказом поважності причин відсутності його на службі. Крім того, навіть, якщо позивач надав належний документ про звільнення його від виконання службових обов`язків, то це стало б підставою для зміни дати його звільнення на дату виходу з лікарняного з метою дотримання норм ст. 43 КЗпП, а не поновлення на посаді.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області у званні сержанта поліції.

Відносно Глікмана О.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 №629311 від 25.10.2019 року, якою його визнано винним у вчинені правопорушення 25.10.2019, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП за керування автомобілем «MITSUBISHI COLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн (т.2, а.с. 37).

Судом також встановлено, що відповідно до направлення №1334 від 25.10.2019 року, 25.10.2019 року о 15 год. 30 хв. позивача направлено до КИП «ООМЦПЗ» для проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (т.2 а.с.38).

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування на стан наркотичного сп`яніння перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001334 від 25.10.20219 року та висновку про щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.11.2019 року №001334, ОСОБА_1 25.10.2019 року перебував у стані наркотичного сп`яніння (т.2, а.с. 143-146).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 від 25.10.2019, останній дійсно 25.10.2019 перебував за кермом автомобіля «MITSUBISHI COLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому працівниками поліції знайдено пакет з речовиною, схожу на наркотичну, а також підтверджує факт проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (т.2, а.с. 65-66).

28.10.2019 до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла доповідна записка т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Одеській області полковника поліції Перчика О.М. про виявлення 25.10.2019 о 16 год. 40 хв. пакету з речовиною, схожу на наркотичну, в автомобілі «MITSUBISHI COLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням працівника поліції ОСОБА_1 без посвідчення водія. При цьому, у доповідній записці зазначено, що відносно сержанта поліції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №629311 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП (т.2 а.с.27-28).

З метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці полковника поліції ОСОБА_2 , наказом ГУНП в Одеській області від 30.10.2019 №2644 призначено службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2019 складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником БНОП ГУНП в Одеській області, який затверджено начальником ГУНП в Одеській області 16.12.2019 року (т.2, а.с. 96-108).

При цьому, судом з`ясовано, що відповідно до доповідної записки начальник УКЗ ГУНП в Одеській області полковника поліції О. Перчик від 29.11.2019 року (вхід. №9/9552 від 02.12.2019 року) «Про дію положень Дисциплінарного статут Національної поліції України щодо строків проведення службового розслідування», зважаючи на перебування ОСОБА_1 у відпустках та на лікарняному, строком завершення службового розслідування вважати 28.12.2019. На вказаній доповідній записці міститься резолюція начальника ГУНП в Одеській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 із написом «Згоден», підписом та датою « 29.11.2019 року» (т.2, а.с. 95)..

У вказаному висновку зазначено, що 25.10.2019 сержант поліції ОСОБА_1 керував автомобілем «MITSUBISHI COLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без посвідчення водія, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому, під час огляду вказаного автомобіля знайдено пакети з речовиною, схожу на наркотичну, у зв`язку з чим 25.10.2019 відомості за фактом виявлення в автомобілі «MITSUBISH COLT», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПОП ГУНП в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_1 , трьох полімерних пакетів з речовиною рослинного походження були внесені слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП до ЄРДР №0003325 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Як вказано у висновку службового розслідування, сержант поліції ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, в частині вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України, вимоги п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, вимоги пп.1 п.1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС України від №987, пп. а п. 2.1, пп. а п. 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 № 46, що виразилось у недотриманні норм етики поліцейського у неробочий час, вживанні наркотичних засобів, керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та без посвідчення водія.

В ньому також зазначено, що станом на 10.12.2019 отримати будь-які письмові пояснення від сержанта поліції ОСОБА_1 не надалось можливим, так як при неодноразовому відвідуванні останнього за місцем мешкання, зі слів місцевих мешканців та знайомих ОСОБА_1 він або відсутній (вийшов до лікарні, магазину тощо), або виїхав до м. Ізмаїл за місцем мешкання батьків. Разом з тим, жодного разу, членів дисциплінарної комісії, які приїжджали з метою відвідування сержанта поліції ОСОБА_4 за місцем його мешкання, не впускали на територію ДБК «Червона зірка», розташованого по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказана територія є приватною власністю та допуск до неї обмежений. Отже, під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що сержант поліції ОСОБА_1 , усвідомлюючи важкість вчиненого ним дисциплінарного проступку вживає усіх можливих заходів з метою уникнення відповідальності та створення перепон дисциплінарній комісії (т.2, а.с. 71-78).

Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився прибути на запрошення для надання пояснень в ході проведення службового розслідування, що підтверджується актом про відому надати пояснення від 15.11.2019 (т.2, а.с. 70).

Рапортом від 29.11.2019 (вхід. №д/9550 від 02.12.2019 року) та направленням засобами поштового зв`язку запрошення для дачі пояснень від 15.11.2019, яке, в свою чергу, отримано позивачем 25.11.2019, підтверджується направлення запрошень позивачу для надання пояснень в рамках проведення службового розслідування (т.2, а.с. 94).

За результатами проведеного службового розслідування, відповідно до пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.12.2019 №3145, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог вимоги п.6 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пп. а п.2.1, пп. а п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 р. № 46, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, пп.1 п. 1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС України від №987, з урахуванням вимог п.1 ч.6 ст.19 Дисциплінарного статут Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №1 БПОП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції (т.2, а.с. 109-116).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.01.2020 №24 о/с, відповідно до Закону України Про Національну поліцію сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено з 10 січня 2020 року (т.2, а.с. 17).

Відповідно до матеріалів справи, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказ про звільнення позивача направлялись відповідачем засобами поштового зв`язку (т.2 а.с. 118-126).

Позивач з вказаними наказами від 21.12.2019 року №3145 та від 10.01.2020 року №24 о/с не погоджується, вважає їх прийнятими з порушенням встановленої законом процедури, безпідставними, упередженими та такими, що підлягають скасуванню в частині звільнення його з посади, а тому звернувся із даним позовом до суду.

Судом також встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач з 21.10.2019 по 09.11.2019 перебував у відпустці відповідно до наказу ГУНП від 18.10.2019 №1368 о/с; з 13.11.2019 по 26.11.2019 перебував у додатковій відпустці відповідно до наказу ГУНП від 22.11.2019 №1583 о/с; з 26.11.2019 по час складання доповідної записки №9/9552 від 02.12.2019 - перебував на лікарняному відповідно до довідки ДУ «ТМО МВС України в Одеській області» від 27.11.2019 №33/36-972 (т.2, а.с. 102, 128).

При цьому, відповідно до довідок про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 26.11.2019 №6869 та від 23.12.2019 №6869 (7487) ОСОБА_1 з 26.11.2019 по 28.12.2019 включно перебував на амбулаторному лікуванні та звільнений від служби (т.1, а.с. 10).

Відповідно до виписки з історії хвороби №13435/37 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР з 29.12.2019 по 14.01.2020 включно (т.1, а.с. 11)..

Судом також встановлено, що Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» листом від 26.12.2019 №33/36-1038 повідомлено командира батальйону особливого призначення ГУНП в Одеській області про перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 26.11.2019 по 26.12.2019 із запланованою явкою до лікаря-травматолога на 28.12.2019.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем реалізоване дисциплінарне стягнення під час перебування позивача на лікарняному, що суперечить вимогам ст.22 Дисциплінарного статуту.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивачем дійсно вчинено дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, та свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики. Такі дії не можна вважати гідними звання поліцейського, а поведінку - чесною та такою, що є прикладом у дотриманні громадського порядку. Судом вказано, що відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ. Під час проведення службового розслідування позивачу неодноразово надавалась можливість подати пояснення по суті подій, щодо яких проводилося службове розслідування, однак він таким правом не скористався.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту НП України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту НП України встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, за п. 7 - звільнення із служби в поліції.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 19 Дисциплінарного статуту НП України обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Матеріали службового розслідування свідчать, що до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції за порушення п.6 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пп. а п.2.1, пп. а п.2.9 Правил дорожнього руху, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, пп.1 п. 1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС України від №987, з урахуванням вимог п.1 ч.6 ст.19 Дисциплінарного статут Національної поліції України.

Згідно з пунктом 1 та пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Відповідно до п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до пп.1 п. 1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС України від №987 неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського та вимог цього Положення;

Відповідно до пп. а п. 2.1, пп. а п. 2.9 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту НП України передбачено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що в ході службового розслідування знайшов підтвердження факт керування 25.10.2019 ОСОБА_1 автомобілем «MITSUBISHI COLT», реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а також встановлено, що під час огляду вказаного автомобіля виявлено пакети з речовиною, схожу на наркотичну, у зв`язку з чим слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП внесено відомості за даним фактом до ЄРДР №0003325 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Матеріали справи, а саме висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції заповнений 01.11.2019 року №001334 та відповідний акт від 25.10.2019 підтверджують, що позивач 25.10.2019 перебував у стані наркотичного сп`яніння (т.2, а.с. 144).

За таких підстав, вірними є висновки суду першої інстанції, що позивачем вчинено дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку та свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики. Такі дії не можна вважати гідними звання поліцейського, а поведінку - чесною та такою, що є прикладом у дотриманні громадського порядку.

Вірними також є висновки, що відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 статті 64 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Судова колегія звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Вірними є висновки суду, що керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Матеріали справи підтверджують, що на адресу проживання позивача надсилалися повідомлення про виклик для пояснень по суті подій щодо яких проводилося службове розслідування, здійснювалися виїзди до місця проживання позивача, а також телефонні дзвінки на його номера (т.2 а.с. 70-78).

Зазначене свідчить, що під час проведення службового розслідування позивачу неодноразово надавалась можливість подати пояснення по суті подій, щодо яких проводилося службове розслідування, однак ОСОБА_1 таким правом не скористався.

Отже, ГУ НП в Одеській області належним чином доведено правомірність звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

На думку судової колегії, відмова позивача від апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, а саме мотивів, з яких його прийнято, свідчить про погодження ним з висновками суду про доведеність обставин вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що підставою для задоволення позовних вимог в даному випадку є порушення процедури виконання дисциплінарного стягнення передбаченої ст. 22 Дисциплінарного статуту, а саме звільнення позивача під час перебування його на лікарняному.

Відповідно до положень ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За вказаного правового регулювання слід встановити чи належним чином є доведений факт перебування позивача на лікарняному під час видання наказу по особовому складу, а саме наказу від 10.01.2020 №24 о/с (т.2, а.с. 17).

Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13 листопада 2001 року (далі - Інструкція № 455).

Згідно п. 1.1 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Пункт 1.2. Інструкції № 455 визначає, що видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Відповідно до наказу МВС України від 23.03.2016 за № 201 «Про затвердження форми довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України» було затверджено форму довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського .

З урахуванням вищенаведеного тимчасова непрацездатність поліцейського засвідчується лише листком непрацездатності та довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, встановленої форми, що видається закладами охорони здоров`я МВС.

За таких умов, надана позивачем виписка з історії хвороби №13435/37 про його перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР з 29.12.2019 по 14.01.2020 не є належним та допустимим доказом поважності причин відсутності ОСОБА_1 на місці служби та не підтверджує його тимчасову непрацездатність.

Висновки суду першої інстанції, що факт звільнення позивача зі служби позбавив його можливості отримати відповідний листок непрацездатності є необґрунтованими.

Посилання суду на п.1.3.1 Інструкції №455, а саме що листок непрацездатності видається, зокрема, громадянам України, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах не підтверджує неможливість отримання особою відповідного листка після її звільнення.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судова колегія звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) дійшла висновку про те, що наслідки порушення гарантії, визначеної у частині третій статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.

За таких умов, навіть якби звільнення позивача відбулося в період його тимчасової непрацездатності (підтвердженої належними доказами), то це мало б наслідком зміну дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності, а не скасування в цілому обґрунтованого наказу відповідача від 10.01.2020 №24 о/с про звільнення.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія доходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв відповідно до закону та у межах наданих повноважень.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, невірно застосував норми матеріального права, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо підтвердження обставин звільнення позивача на час перебування його на лікарняному та щодо наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.317 КАС рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко