Справа № 200/12162/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Справа№200/12162/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул.Дружби, 22, м.Торецьк, Донецька область, 85200, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якій просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 29.05.1995 по 26.09.1995 та з 27.09.1995 по 30.12.1999 на ОП «Шахта Октябрський рудник» п/о Донецьквугілля, а також періодів роботи з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на Шахті ім.О.Ф. Засядька» до загального пільгового стажу роботи при винесенні рішення від 26.11.2020 №151;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 29.05.1995 по 26.09.1995 та з 27.09.1995 по 30.12.1999 в якості підземного гірничого робочого з повним робочим днем на підприємстві ОП «Шахта Октябрський рудник» п/о Донецьквугілля, а також періодів роботи з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на Шахті ім.О.Ф. Засядька»;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано періоди його роботи з 29.05.1995 по 26.09.1995, з 27.09.1995 по 30.12.1999, 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 13.01.2021.

13.01.2021 розгляд справи відкладено на 03.02.2021.

03.02.2021 розгляд справи відкладено на 17.02.2021.

Ухвалою суду від 17.02.2021 закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено на 02.03.2021.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов та просить у його задоволенні відмовити. Посилається на те, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах УПФУ діяло правомірно та в межах повноважень. Зазначив, не зараховано до стажу роботи, періоди 29.05.1995 по 26.09.1995, з 27.09.1995 по 30.12.1999 у зв`язку з не наданням наказів про атестацію робочих місць за умовами праці, 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних страхових внесків.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

26.11.2020 позивач звернувся до Торецького ОУПФУ з заявою №2058 про призначення пенсії відповідно до п.3 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Торецького ОУПФУ від 26.11.2020 №151 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням наступних періодів його роботи:

- з 29.05.1995 по 26.09.1995 та з 27.09.1995 по 30.12.1999 в Шахтоуправлінні «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» у зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць за умовами праці;

- з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на «Шахті ім.О.Ф.Засядька» не зараховано до загального та пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Крім того, в рішенні Торецького ОУПФУ від 26.11.2020 №151 зазначено що відповідачем не прийнято до уваги довідки Шахтоуправління «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» від 28.08.2017 №198 оскільки довідка видана підприємством яке знаходить на території яка тимчасово не підконтрольна владі України.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 30.04.1993 позивач працював:

- з 29.05.1995 позивач працював у Шахтоуправлінні «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» на посаді учня гірничого робочого з ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті на дільниці №2 (запис 9);

- з 27.09.1995 по 30.12.1999 позивач працював у Шахтоуправлінні «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» на посаді гірничого робочого з ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті на дільниці №2 (запис 10-12);

- з 07.10.2009 по 04.02.2016 працював у ПАТ «Шахта ім.О.Ф.Засядька» на посаді заступником начальника підземним з повним робочим днем у шахті (запис 22-24);

- з 05.02.2016 позивач працював підземним гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем у шахті (запис 24);

- з 01.09.2016 по 30.01.2017 позивач працював позивач обіймав посаду помічника начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті (запис 25-26).

Відповідно до довідки Шахтоуправління «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» від 28.08.2017 №198 позивач у період з 29.05.1995 по 26.09.1995 працював учнем підземного гірничого робочого з ремонту гірничих виробіток, зазначена професія відноситься до пільгових і передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (Список №1, Розділ 1, Підрозділ 1 позиція 1010100а). У період з 27.09.1995 по 30.12.1999 позивач працював на посаді підземного гірничим робочим з ремонту гірничих виробіток, зазначена професія відноситься до пільгових і передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (Список №1, Розділ 1, Підрозділ 1 позиція 1010100а).

Довідкою Шахтоуправління «Жовтневе» від 28.08.2017 №198 підтверджено, що у період з травня 1995 року по вересень 1995 року нараховувалася заробітна плата.

Наказом Донецького виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Донецьквугілля» Шахтоуправління «Жовтневе» від 17.01.1995 №78/к проведено атестацію робочих місць за умовами праці.

Довідкою ПАТ «Шахта ім.О.Ф.Засядька» від 17.08.2017 №467 підтверджено, що позивач у період з 07.10.2009 по 04.02.2016 працював у ПАТ «Шахта ім.О.Ф.Засядька» на посаді заступником начальника підземним з повним робочим днем у шахті (зазначена посада передбачена Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 позиція 1.1 б постанови КМУ від 16.01.2003 №36); з 05.02.2016 по 02.08.2016 позивач працював підземним гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті (зазначена посада передбачена Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 позиція 1.1 а постанови КМУ від 16.01.2003 №36); з 03.08.2016 по 31.08.2016 позивач працював підземним гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті (зазначена посада передбачена Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 постанови КМУ від 24.06.2016 №461); з 01.09.2016 по 30.01.2017 позивач працював начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті (зазначена посада передбачена Списком №1 розділом 1 підрозділом 1 постанови КМУ від 24.06.2016 №461).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 підтверджено факт роботи позивача у спірні періоди.

Вирішуючи питання щодо спірних періодів роботи позивача, суд виходить з такого.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а(2а/208/245/16).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 року, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Відтак, факт роботи позивача у спірний період є підтверджений належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).

Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.

В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Щодо довідки Шахтоуправління «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» від 28.08.2017 №198 суд зазначає.

Позивачем разом із заявою про призначення пенсії було надано, зокрема, довідку Шахтоуправління «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» від 28.08.2017 №198 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно рішення відповідача убачається, що відомості зазначені у трудовій книжці не прийняті до уваги, оскільки не має можливості провести перевірку обґрунтованості та достовірності документів, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 року у справі № 711/10426/16-а, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

Виходячи з наведеного позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

З аналізу зазначених вище положень, суд приходить висновку, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення пенсійним органом дій щодо здійснення перевірки наданих позивачем документів.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 12.12.2020 №0.0..1.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького ОУПФУ на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул.Дружби, 22, м.Торецьк, Донецька область, 85200, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул.Дружби, 22, м.Торецьк, Донецька область, 85200, ) в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) періодів роботи з 29.05.1995 по 26.09.1995 та з 27.09.1995 по 30.12.1999 на ОП «Шахта Октябрський рудник» п/о Донецьквугілля, а також періодів роботи з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на Шахті ім.О.Ф. Засядька» до загального та пільгового стажу роботи при винесенні рішення від 26.11.2020 №151.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул.Дружби, 22, м.Торецьк, Донецька область, 85200, ) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 29.05.1995 по 26.09.1995 та з 27.09.1995 по 30.12.1999 в якості підземного гірничого робочого з повним робочим днем на підприємстві ОП «Шахта Октябрський рудник» п/о Донецьквугілля, а також періодів роботи з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.11.2015 по 04.02.2016 та з 01.09.2016 по 30.01.2017 на Шахті ім.О.Ф. Засядька».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул.Дружби, 22, м.Торецьк, Донецька область, 85200, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення судом складено 02 березня 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв