Справа № 160/15590/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
при секретарі Піддубцеві О.В.,
представника позивача Воловика М.О.,
представників відповідача Орел А.О., Савранської І.В.,
24.11.2020 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, з огляду на наступне. Предметом перевірки було питання своєчасності реєстрації податкових накладних, порушення були встановлені контролюючим органом з аналізу податкових накладних в частині дати, якою були зареєстровані такі накладні. Позивач зазначає, що вся інформація щодо відправлення електронного звіту, а також спосіб його відправки, фіксуються в протоколі подій відповідного документа комп`ютерної програми «M.E.Doc», дата та час відправлення, що фіксується «M.E.Doc» зазначається у вкладці «Очікується доставка», підтвердженням успішного формування та відправки документа є наявність вкладки «Очікується доставка» та інформація, збережена в ній. Позивач зазначає, що спірні податкові накладні були своєчасно надіслані до контролюючого органу. Отже, позивач, виконавши свій обов`язок щодо своєчасного складання, підписання та направлення до податкового органу податкових накладних протягом встановлених Податковим кодексом України строків, не може нести відповідальність у вигляді накладення на нього штрафу за те, що такі податкові накладні були зареєстровані податковим органом в ЄРПН після спливу граничних строків.
21.12.2020 року представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що не відповідає дійсності позиція позивача про те, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша з цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС, та/або безпосередніх дій працівників ДПС, на яку (які) платник податку не має впливу.
В підготовче засідання, призначене на 23.12.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Для надання часу для підготовки відповіді на відзив, судом відкладено підготовче провадження до 25.01.2021 року.
30.12.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що в даному випадку мова йде саме про недосконалу роботу податкового органу та його автоматичних систем, що призвело до неправомірного притягнення платника податків до відповідальності. Позивач в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо своєчасного надсилання податкових накладних. Те, що такі податкові накладні прямували до податкового органу значний час не може бути провиною позивача. Надіславши вчасно податкові накладні, позивач, не отримавши квитанцію протягом операційного дня, як того вимагає ст. 201 Податкового кодексу України, вважало, що такі податкові накладні зареєстровані.
В підготовче засідання, призначене на 25.01.2021 року, з`явились представники сторін. Для надання часу представнику відповідача для підготовки додаткових доказів відкладено розгляд справи до 11.02.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року замінено відповідача на його правонаступника з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
В підготовче засідання, призначене на 11.02.2021 року, з`явились представники сторін. Для надання часу представнику відповідача для надання виписки з «M.E.Doc» відкладено розгляд справи до 18.02.2021 року.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 52 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 28.12.2017 № 28 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 21.12.2017 № 33 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 48 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 51 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 41 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 21.12.2017 № 19 була надіслана до контролюючого органу 09.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 44 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 37 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 26.12.2017 № 25 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 28.12.2017 № 26 була надіслана до контролюючого органу 16.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 26.12.2017 № 24 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 38 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 36 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 39 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
- податкова накладна від 29.12.2017 № 40 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, що підтверджується відомостями із програми електронного документообігу M.E.Doc.
18.02.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про долучення доказів.
В підготовче засідання, призначене на 18.02.2021 року, з`явились представники сторін. Для підготовки представником відповідача додаткових пояснень по справі відкладено розгляд справи до 25.02.2021 року.
В підготовче засідання, призначене на 25.02.2021 року, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та вирішено перейти до розгляду справи по суті у цей самий день.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі пункту 200.10 статті 200, в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання несвоєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в єдиному реєстрі податкових накладних по Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод».
При проведенні перевірки використано: податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, надані до Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку та бази даних ДФС України Єдиного реєстру податкових накладних.
За результатами перевірки складено акт від 28.03.2018 року №158/28-10-46-08/00659101.
Перевіркою встановлення порушення вимог п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів із сумою ПДВ в розмірі 1116352,23 грн., із 16 до 30 календарних днів із сумою ПДВ в розмірі 1494970,40 грн., із 61 до 365 календарних днів із сумою ПДВ в розмірі 115270,40 грн.
- на 15 та менше календарних днів на суму ПДВ 1116352,23 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 111635,22 грн.;
- від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 1494970,40 грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 298994,08 грн.;
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ (далі - ПК України).
Відповідно п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок № 1246).
Відповідно до пп. а, б п. 185.1. ст.185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України).
Відповідно до норм пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів, 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів, 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
Механізм внесення відомостей, що містяться уподатковій накладнійта/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних регламентовано Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1246(далі - Порядок № 1246).
Пунктами 2, 3 Порядку № 1246 встановлено, що операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1246 до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 11 Порядку № 1246 встановлено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (п. 13 Порядку № 1246).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (п. 14 Порядку № 1246).
У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (п. 15 Порядку № 1246).
Системний правовий аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що у будь-якому випадку контролюючий орган протягом операційного дня зобов`язаний надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.04.2018 р. в справі №820/6330/16.
З аналізу вказаних норм вбачається, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем.
Крім того, строки, визначені для реєстрації податкових накладних, встановлені у календарних днях, при цьому право платника податку для реєстрації податкових накладних пов`язане виключно з операційним днем, який відповідно до Порядку № 1246 триває з 8-ї до 20-ї години. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.
Наведені нормативні положення дають підстави для висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС, та/або безпосередніх дій працівників ДПС, на яку (які) платник податку не має впливу.
У цьому контексті встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДПС у строк, встановлений цією статтею.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 червня 2019 року у справі №802/1825/16-а та від 12 липня 2019 року у справі №0940/1600/18.
Досліджуючи обставини направлення позивачем податкових накладних, судом встановлено, що відповідно до відомостей з програми електронного документообігу «М.Е.Dос» «властивості документа»:
- податкова накладна від 29.12.2017 № 42 була надіслана позивачем до контролюючого органу 11.01.2018 року, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, «очікується доставка» - 18.01.2018 року, «очікується доставка» - 19.01.2018 року, повідомлення 19.01.2018 року, квитанція №1 19.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 52 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, «очікується доставка» - 10.01.2018 року, повідомлення 10.01.2018 року, прийнято 10.01.2018року, «очікується доставка» - 18.01.2018 року, «очікується доставка» - 19.01.2018 року, повідомлення 19.01.2018 року, квитанція №1 19.01.2018 року;
- податкова накладна від 28.12.2017 № 28 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, повідомлення 11.01.2018 року, прийнято 12.01.2018 року, «очікується доставка» - 18.01.2018 року, повідомлення 19.01.2018 року, квитанція №1 19.01.2018 року;
- податкова накладна від 21.12.2017 № 33 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, «очікується доставка» - 10.01.2018 року, повідомлення 10.01.2018 року, прийнято 10.01.2018 року, «очікується доставка» - 18.01.2018 року, повідомлення 18.01.2018 року, квитанція №1 18.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 48 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, «очікується доставка» - 10.01.2018 року, повідомлення 10.01.2018 року, прийнято 10.01.2018 року, «очікується доставка» - 30.01.2018 року, повідомлення 31.01.2018 року, квитанція №1 31.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 51 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, «очікується доставка» - 10.01.2018 року, повідомлення 10.01.2018 року, прийнято 10.01.2018 року, «очікується доставка» - 31.01.2018 року, повідомлення 31.01.2018 року, квитанція №1 31.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 41 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, «очікується доставка» - 15.01.2018 року, повідомлення 15.01.2018 року, «очікується доставка» - 27.01.2018 року, повідомлення 29.01.2018 року, квитанція №1 29.01.2018 року;
- податкова накладна від 21.12.2017 № 19 була надіслана до контролюючого органу 09.01.2018, «очікується доставка» - 09.01.2018 року, повідомлення 09.01.2018 року, прийнято 12.01.2018 року, «очікується доставка» - 31.01.2018 року, повідомлення 31.01.2018 року, квитанція №1 31.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 44 була надіслана до контролюючого органу 10.01.2018, «очікується доставка» - 10.01.2018 року, повідомлення 10.01.2018 року, прийнято 10.01.2018 року, «очікується доставка» - 31.01.2018 року, повідомлення 31.01.2018 року, квитанція №1 31.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 37 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, повідомлення 11.01.2018 року, «очікується доставка» - 31.01.2018 року, повідомлення 31.01.2018 року, квитанція №1 31.01.2018 року;
- податкова накладна від 26.12.2017 № 25 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, повідомлення 11.01.2018 року, прийнято 12.01.2018 року, «очікується доставка» - 27.01.2018 року, повідомлення 29.01.2018 року, квитанція №1 29.01.2018 року;
- податкова накладна від 28.12.2017 № 26 була надіслана до контролюючого органу 16.01.2018, «очікується доставка» - 16.01.2018 року, повідомлення 16.01.2018 року, «очікується доставка» - 27.01.2018 року, повідомлення 29.01.2018 року, квитанція №1 29.01.2018 року;
- податкова накладна від 26.12.2017 № 24 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, повідомлення 11.01.2018 року, прийнято 12.01.2018 року, «очікується доставка» - 27.01.2018 року, повідомлення 29.01.2018 року, квитанція №1 29.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 38 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, прийнято 25.01.2018 року, «очікується доставка» - 27.01.2018 року, повідомлення 29.01.2018 року, квитанція №1 29.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 36 була надіслана до контролюючого органу 11.01.2018, «очікується доставка» - 11.01.2018 року, повідомлення 11.01.2018 року, прийнято 11.01.2018 року, «очікується доставка» - 16.01.2018 року, очікується доставка» - 17.01.2018 року, повідомлення 17.01.2018 року, квитанція №1 17.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 39 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, «очікується доставка» - 15.01.2018 року, повідомлення 15.01.2018 року, прийнято 15.01.2018 року, «очікується доставка» - 16.01.2018 року, очікується доставка» - 17.01.2018 року, повідомлення 17.01.2018 року, квитанція №1 17.01.2018 року;
- податкова накладна від 29.12.2017 № 40 була надіслана до контролюючого органу 15.01.2018, «очікується доставка» - 15.01.2018 року, повідомлення 15.01.2018 року, прийнято 15.01.2018 року, «очікується доставка» - 16.01.2018 року, очікується доставка» - 17.01.2018 року, повідомлення 17.01.2018 року, квитанція №1 17.01.2018 року.
Отже, судом встановлено факт надіслання позивачем цих податкових накладних протягом операційного дня у строк, встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Відповідно до долучених до матеріалів справи витягів «Властивості документа» податкових накладних по всіх вищевказаних податкових накладних, підписи і печатки проставлялися 09.01.2018 року, 10.01.2018 року, 11.01.2018 року, 15.01.2018 року. У свою чергу, функція даного протоколу «Очікується доставка» свідчить про те, що податкові накладні відправлені, очікується доставка до податкового органу, про факт якої буде свідчити квитанція №1, яка надсилається платнику податків не пізніше наступного дня.
Позивач, надіславши вищевказані податкові накладні 09.01.2018 року, 10.01.2018 року, 11.01.2018 року, 15.01.2018 року, своєчасно виконав свої зобов`язання, передбачені податковим законодавством з реєстрації вищевказаних податкових накладних.
Водночас, відповідачем не надано суду доказів несправності засобів телекомунікаційного зв`язку платника податків чи інших доказів на підтвердження наявності вини позивача у порушенні граничного строку направлення на реєстрацію податкових накладних.
Проте, у порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України контролюючим органом не надіслані позивачу протягом операційного дня направлення податкових накладних квитанцій в електронному вигляді у текстовому форматі про прийняття зазначених податкових накладних або про їх неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкових накладних, з незалежних від позивача причин, тобто з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, у зв`язку з недотриманням контролюючим органом обов`язку із надіслання платнику податку квитанції про прийняття розрахунків коригування або про їх неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації розрахунків коригування, із врахуванням правових наслідків, передбачених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до приписів якого, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. в справі № 806/832/17.
Суд дійшов висновку, що позивач у повному обсязі виконав свій обов`язок щодо реєстрації зазначених розрахунків коригування у строк, встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а тому податкові накладні вважаються зареєстрованими у день направлення позивачем на реєстрацію 09.01.2018 року, 10.01.2018 року, 11.01.2018 року, 15.01.2018 року відповідно.
Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яка має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. У вказаній справі було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.
Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.
Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Між тим, передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи за своєю тяжкістю та каральним характером цілком відповідають санкціям, притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, а відтак, наявні всі підстави для застосування частини 2 статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи позивачем додано:
- копію договору про надання юридичної допомоги від 06.05.2020 року;
- копію ордеру від 23.11.2020 року;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3710 від 22.12.2010 року;
- копії додаткових угод до договору про надання юридичної допомоги від 06.05.2020 року.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.
Більше того, адвокатом в поданих документах має бути відображений фактичний час, витрачений на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.
Суду не надано належним чином складеного платіжного документу на перерахування суми коштів за надання правової допомоги.
Суду не надано жодного документу, який має посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні бути сплачені ці кошти.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами регулює Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148.
Пунктами 23, 25 вказаного Положення встановлено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.
Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.
Судом встановлено, що у матеріалах адміністративної справи відсутня квитанція, яка б достовірно підтверджувала саме факт понесених Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача суми витрат на правову допомогу.
Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 № 36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).
Оскільки такого фінансового документу, який би підтверджував сплату адвокату коштів позивачем суду не надано, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -
В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6851,07 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 березня 2021 року.

Суддя В.С. Віхрова