Справа № 200/12092/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р. Справа№200/12092/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №434 від 2 листопада 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати позивачу до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що підтверджуються записами трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 25 лютого 2008 року по 30 вересня 2010 року та з 1 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 25 лютого 2008 року по 30 вересня 2010 року та з 1 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.10.2020 він, звернувся через веб-портал до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем були надані наступні скановані документи: заява про призначення пенсії, копія паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копія трудової книжники, пільгові довідки про пільговий характер роботи за списком №2, копію довідки про стаж, копію диплому, копію військового квитка, довідки з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності, довідки про стаж, що визнають право на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 434 від 02.11.2020 позивачу було відмовлено в призначенні вищезазначеної пенсії.

Позивач вважає, рішення відповідача протиправним, оскільки він надав усі необхідні відповідачу документи, що підтверджують його право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,та таким що підлягає скасуванню.

27 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що розглянувши надані документи було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 на дату досягнення пенсійного віку, а саме 29.05.2019 складає 24 роки 06 місяців 9 днів.

На дату звернення заявник досяг повних 61 рік. За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату досягнення пенсійного віку/а.с.35-37/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с.34/.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 /а.с.6-7/.

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а; є органом державної влади.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся через веб-портал до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивачем були надані наступні скановані документи: заява про призначення пенсії, копія паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копія трудової книжники, пільгові довідки про пільговий характер роботи за списком №2, копію довідки про стаж, копію диплому, копію військового квитка, довідки з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності, довідки про стаж, що визнають право на пенсію на пільгових умовах /а.с.8/.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №434 від 2 листопада 2020 року позивачу було відмовлено в призначенні вищезазначеної пенсії /а.с.9/.

З рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №434 від 2 листопада 2020 року вбачається, що відповідачем до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 не було враховано дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки згідно службової записки відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів №1 підприємством «Укрпромбудремонт» допущено помилку в звіті за липень 2019 року.

Розглянувши надані документи було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 на дату досягнення пенсійного віку, а саме 29.05.2019 складає 24 роки 06 місяців 9 днів.

Не погодившись із рішенням відповідача №434 від 2 листопада 2020 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

Згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується, що загальний страховий стаж позивача складає 29 років 5 місяці 9 днів та з урахуванням періоду роботи за Списком №1 додаткові 2 роки 1 місяць 19 днів, в всього 31 рік 6 місяців та 28 днів.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , останній:

- з 01.09.1976 по 20.07.1977 навчався в Жданівському ПТУ №74, що дорівнює 10 місяцям і 20 дням, що враховуються страхового стажу;

- з 26.07.1977 по 24.10.1977 працював в Тресті «Ждановметалургстрой» електрозварювальником третього розряду, що дорівнює 2 місцям і 29 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 03.11.1977 по 11.11.1980 служба в лавах збройних сил СРСР;

- з 31.12.1980 по 13.08.1989 робота на посаді слюсаря по зборці металоконструкцій сборно-зварювальному цеху №34 ВО «Ждановтяжмаш», що дорівнює 8 рокам 7 місцям і 13 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 21.08.1989 по 23.11.1992 робота на посаді каменщика третього розряду на період будівництва МЖК «Машиностроитель» ВО «Азовмаш», що дорівнює 3 рокам 3 місцям і 3 дням, що враховується до страхового стажу;

- з 24.11.1992 по 02.03.1993 робота на посаді каменщика 5 розряду в ПТК «МЖК Маштранс», що дорівнює 3 місяцям і 9 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 03.03.1993 по 31.10.1997 робота на посаді каменщика 5 розряду в МПП «МЖК Маштранс», що дорівнює 4 рокам 7 місцям і 29 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 03.11.1997 по 30.11.2000 робота на посаді каменщика в ТОВ «Азовтрансстрой», що дорівнює 3 рокам і 28 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 09.01.2001 по 27.06.2001 робота на посаді плотника 6 розряду в ремонтно-будівльному управлінні, що дорівнює 5 місцям і 19 дням, що враховуються до страхового стажу;

- з 17.12.2012 по 05.02.2015 робота на посаді обрубником в термообрубному цеху ПРАТ «Азовелектросталь», що дорівнює 2 роки 1 місяць і 19 днів, що враховуються до страхового стажу;

- з 06.03.2015 по 28.02.2016 перебування на обліку в Маріупольськомку міському центрі зайнятості, що дорівнює 11 місцям 23 дням, що враховуються до страхового стажу/а.с.10-12/.

Щодо вказаних періодів містяться відповідні записи, зокрема, про дату прийняття та звільнення з відповідної посади; про накази про прийняття на посаду та звільнення з посади; вказані періоди роботи завірені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, де працював позивач.

Перелік документів, що необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, визначений розд. ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Крім того, суду надано довідки для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній: № 175 від 10.10.2019, № 299/962 від 11.11.2019, виданими ПАТ «Азовелектросталь» де вказано, що позивач у період з 17.12.2012 по 16.04.2013 та з 17.04.2013 по 05.02.2015 дійсно працював на посаді «обробувач, зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом», що передбачена Списком №1 розділ XI підрозділ 1 тау період з 31.12.1980 по 13.08.1989 та з 09.01.2001 по 27.06.2001 працював «слюсарем із збирання металевих конструкцій 4 розряду»; довідки по заробітній платі для обчислення пенсії №17 від 07.10.2019, виданою ТОВ «МЖКБУД» та №66 від 02.03.2020, виданою ПАТ «Азовелектросталь» підтверджено,що позивач дійсно працював на підприємствах /а.с.12-15,18/.

Крім зазначеного, спеціальний стаж роботи позивача за кодом ЗПЗОІЗБІ підтверджено випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, яка сформована відповідачем/а.с.16-17/.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивач у період з 25.02.2008 по 07.10.2014 перебував на обліку, як фізична-особа підприємець та перебував на загальній системі оподаткування/а.с.25-26/.з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)

Довідкою Жовтневої об`єднаної ДПІ м. Маріуполя від 12.01.2015 підтверджено, що позивач з 01.10.2011 по 07.10.2014. перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку.

Крім того, даною довідкою не встановлено порушень ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства /а.с.19-22/.

Відповідно до п. 3-1 розділу 15 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу зараховується періоди здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частин 1,2,4 статті 24 Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3-1 розділу XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Стосовно посилання відповідача у рішенні на те, що до розрахунку страхового стажу не було враховано дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки згідно службової записки відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів №1 підприємством «Укрпромбудремонт» допущено помилку в звіті за липень 2019 року, суд зазначає що відповідач не звертався до позивача з вимогою надати належну довідку про підтвердження робіт у спірний період.

Отже, відповідачем неправомірно не зараховано вищевказані спірні періоди роботи, до страхового стажу при призначенні пенсії із зазначених ним підстав.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі Рисовський проти України (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Згідно положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач своїми протиправними діями позбавляє позивача належного пенсійного забезпечення, суд вважає, що для повного захисту порушених прав необхідно:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №434 від 2 листопада 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що підтверджуються записами трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 25 лютого 2008 року по 30 вересня 2010 року та з 1 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

Стосовно вимоги позивача про визнання бездіяльності Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 25 лютого 2008 року по 30 вересня 2010 року та з 1 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, сама по собі бездіяльність, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання даного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80грн/а.с.29/.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, 87548, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №434 від 2 листопада 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що підтверджуються записами трудової книжки НОМЕР_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 25 лютого 2008 року по 30 вересня 2010 року та з 1 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, 87548, ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 26 лютого 2021 року. Повне судове рішення складено та підписано 3 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов