Справа № 220/238/21
Суддя: Дурач О. А.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/238/21
Номер провадження № 2-а/220/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дурач О.А.

з участю секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , представник позивача адвокат Кузнєцова Оксана Петрівна, адреса: АДРЕСА_2 до Поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Федоренко Світлани Василівни, адреса: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Макара Мазая, 16, Управління патрульної поліції в Донецькій області, адреса: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 р. справа надійшла до суду. 15.02.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Федоренко Світлани Василівни, Управління патрульної поліції в Донецькій області, оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Просить: скасувати постанову від 04.02.2021 року серії ДПО18 № 770934 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем 11.02.2021 відносно позивача було винесено постанову серії ДПО18 № 770934 від 04.02.2021 р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за наступних обставин. 11.02.2021 р. (згідно тексту адміністративного позову) він рухався автомобілем ВАЗ 21104 реєстраційний номер НОМЕР_1 а/ш 680 км+360 км в населеному пункті с. Республіка Нікольського району Донецької області без перевищення швидкості, встановленої ПДР. На виїзді з с. Республіка був зупинений поліцейським, який йому роз`яснив, що він перевищив швидкість руху на 23 км/год., оскільки рухався зі швидкістю 73 км/год., що було зафіксоване приладом Trucam ТС 000587 LTI 20/20. Зазначає, що не згодний з порушенням, рухався без перевищення швидкості руху, вимірювання відбулося за поганих погодних умов (мряка. Туман, дощ), прилад перебував у руках поліцейського, а не встановлений стаціонарно, не надано документів, що підтверджують відповідність приладу вимогам закону, службовою особою не було зроблено тестування приладу, контроль швидкості відбувався не у місці, об лаштованому знаком 5.70 ПДР. Вказує, що прилад відображає рух двох транспортних засобів автомобіля, яким керував позивач та автомобіль, який в той час здійснював обгін його транспортного засобу, а тому є сумніви, що визначена швидкість руху належить саме його транспортному засобу. Також зазначає про процесуальні порушення під час прийняття постанови, якими, на його думку є: складання постанови не у його присутності, постанова не оголошена та не вручена, на пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поліцейський уваги не звернув, порушено вимоги ст. 268 КпАП України.

Позиція відповідачів

23.02.2021 р. представником відповідача Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рябко І.В. наданий відзив на подану позовну заяву. Оригінал вказаного відзиву із додатками надійшов до суду 26.02.2021 р. (а.с. 30-37). Представник позивача ознайомлений з текстом відзиву 23.02.2021 р.

Згідно відзиву, вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки дійсно встановлено, що під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення H-08 "Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя-Маріуполь" на 680 км (а саме с.Ксенівка), 04.02.2021 р. екіпажем «Чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam 20/20 (серійний номер ТС000587) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ВАЗ 21104 з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 (сімдесят три) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 (двадцять три) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вказаний факт підтверджується долученим Фото та відео (додасться до відзиву), на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Вважає, що вказаним відео спростовуються доводи позивача щодо руху двох транспортних засобів, на відеодоказах лише один транспортний засіб. У відповідності до положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КпАП України, поліцейським складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та керуючись положеннями ст. ст. 33, 284 КпАП України до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Іnс, США , лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Мінекономрозвитком ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», було зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Отже, використання приладу TruCam в ручному режимі є законним. Зазначає, що наявні правові підстави для застосування вказаного лазерного вимірювача. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України - Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. (втратив чинність 01.01.2016) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про метрологію га метрологічну діяльність» від 11.02.1998 p. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробником, засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представником в Україні - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України. Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України. Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCam з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VІ (набрав чинності 01.01.2016) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. В свою чергу, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18780, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 21.05.2020 та чинного до 21.05.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam 20/20 № ТС000587 є придатним до застосування Таким чином, докази отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000587 є належними та допустимими. Зазначає, що ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VІІІ містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. При цьому жодними положеннями Закону № 580-VІІІ, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. При цьому, згідно загально доступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam. Зазначено, що на дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками. Зазначають, що зі змісту адміністративного позову позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, йому інспектором були роз`яснені. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску) : файл , на якому у 13 год. 47 хв. 44 сек. позивачу було роз`ясненні його права. Так само зі змісту адміністративного позову вважають, що позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, йому інспектором були роз`яснені. Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, безпідставні, оскільки жодних клопотань від відповідача не надходило. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску) :файл , файл та файл на якому у 13 год. 44 хв. 21 сек. позивача ознайомлюють з доказами правопорушення. Згідно ст. 258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що він відмовився, що підтверджується наявним відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного: файл на якому у 14 год. 01 хв. 25 сек. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови та файл на якому у 14 год. 03 хв. 36 сек. позивач відмовляється отримувати копію постанови. Крім того, постанова містить відомість, що швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 №ТС000587. Як вбачається з постанови вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, лагу розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Відповідач Федоренко С.В. відзиву за позовом не надала.

Процедура судового розгляду

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення не з`явились. Доказів поважності причин неявки або заяв-клопотань про відкладення розгляду справи не надали (а.с. 38, 41,42). Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. За клопотанням позивача ухвалою суду від 15.02.2021 р. було витребувано докази по даному провадженню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, надані сторонами, з`ясувавши всі обставини справи, судом фактично встановлено наступне.

04.02.2021 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ДПО18 № 770934 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 04.02.2021 о 13 годині 40 хвилин позивач керував автомобілем Ваз 21104, номерний знак НОМЕР_1 , в Донецькій області, Нікольський район, с. Республіка Н-08 680 км+367 м, в населеному пункті, зі швидкістю 73 км/год, перевищивши при цьому встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000587. У графі «до постанови додаються» зазначено про наявність фото-відео в архіві DMT-1 ВН 01337, TruCam ТС000587 LTІ 20/20. Також постанова містить позначку «відмовився від підпису» та зазначення, що копію постанови надіслано за вих. номером 1212/41/34-2021 08.02.2021 р. Постанова складена поліцейським взводу роти батальйону УПБ в Донецькій області Федоренко С.В.

Як вбачається з даних посадової інструкції, поліцейський патрульної поліції здійснює, зокрема, самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, встановлених законодавством (п.п. 2.1.5), розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу на порушників, у випадках та в спосіб, передбачених законодавством (п.п. 2.1.7), контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, діючих у сфері безпеки дорожнього руху (п.п. 2.2.2).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18780, чинного до 21.05.2021 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 ТС000587 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач; діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год. до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

У Експертному висновку від 27.09.2018 р., об`єкт експертизи лазерний вимірювач швидкості LTІ 20/20 TruCam, зазначено: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт; об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Термін дії експертного висновку - до 27.09.2021 р. Також номер приладу вимірювання швидкості руху, зазначений у постанові про адміністративне правопорушення - ТС000587 вказаний у додатку до експертного висновку від 27.09.2018 р.

Згідно даних Інструкції, наданої відповідачем у електронному вигляді, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 ТС000587 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерні знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання, швидко розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Іnс, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Вказаний лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Тобто, поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2%. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 50 - 450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але й в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення експертиз не є обов`язковим. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Оглянувши відеозапис, доданий до вказаної постанови, судом встановлено, що дійсно працівниками поліції було зафіксовано порушення п. 12.4 ПДР України, здійснено зупинку позивача, інспектор представився, роз`яснив суть порушення, права порушника, було складено постанову про адміністративне правопорушення.

Під час дослідження відеозапису, зробленого приладом TruCam, видно момент перевищення швидкості транспортним засобом, зафіксований приладом, номерний знак автомобіля. При цьому будь-яких опадів (сильного дощу, снігу і т.і.) або ознак значного погіршення погодних умов не вбачається, що спростовує доводи позивача про недостовірність показань вказаного приладу у зв`язку з погодними умовами. Також, на відеозапису відсутні будь-які інші транспортні засоби. Крім транспорту позивача, що спростовує доводи позивача про те, що визначена швидкість належить іншому транспортному засобу.

З фототаблиці, наданої відповідачем вбачається, що дійсно водій транспортного засобу НОМЕР_1 у с. Ксенівка, Донецької області, АД Н08, 680 км, 04.02.2021 р. о 13:40:41 год., distanse 367,0 м, рухався зі швидкістю 73 км/ за год., при встановленому ліміті швидкості 50 км/за год. Вказане узгоджується з відеозаписом правопорушення, наданим відповідачем.

Відеозапис, наданий позивачем та фото таблиця до нього (а.с. 19-22,23) не спростовують вказаних висновків суду; з відеозапису, наданого позивачем, вбачається, що він обурився складанням постанови інспектором у автомобілі інспектора та просив складати вказаний документ поруч із ним. Позивач взагалі не зазначає, з якою швидкістю руху він рухався.

Інші докази на підтвердження позову позивачем не надані.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину…, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, порушенням швидкісного режиму рахується - 50+20+2 км/год =72 км/год (де 2 км/год - це спеціально закладена похибка в роботі приладу згідно даних свідоцтва про повірку № 22-01/18780). Оскільки позивач при обмеженні швидкості руху 50 км/год рухався зі швидкістю 73 км/за год, навіть при врахуванні технічної похибки приладу він здійснив перевищення швидкості руху більш ніж на 20 км/год.

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, була розглянута без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема за порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таке право підтверджено численними рішеннями Верховного Суду, зокрема, постановою від 04.04.2018 в справі № 523/6540/16 (номер в Єдиному реєстрі судових рішень - 73249859).

Отже, винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не суперечить вимогам діючого законодавства та його посадових обов`язків, затверджених відповідною інструкцією, дослідженою у судовому засіданні.

Суд зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи позивача про те, що інспектор поліції почав складати постанову про адміністративне правопорушення у своєму службовому автомобілі та це є порушенням порядку складання постанови про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими та не може вважатися достатнім для висновку суду про неправомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно даних відеозапису, інспектором завершено складання постанови у присутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, роз`яснено її зміст, відповідач відмовився від її отримання та вказана постанова надіслана за адресою його місця проживання (згідно відміток у постанові по справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2021 р.).

В свою чергу, позивачем не спростовано самого факту вчинення ним спірного правопорушення, а лише зазначається про допущені поліцейським процесуальні порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, позивачем не підтверджено належними доказами відповідні посилання на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому такі посилання є необґрунтованими.

Внаслідок чого суд вважає, що за наслідком виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейським правомірно винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Також відповідачем надано суду належні, достатні та допустимі докази щодо правомірності використання приладу вимірювання швидкості руху, зазначеного у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також дані щодо проходження вказаним приладом повірки (свідоцтво № 11-01/18780 від 21.05.2021 р., ), щодо правильної реалізації криптографічного алгоритму шифрування, забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних приладу (експертний висновок від 27.09.2018 р. та додаток до нього).

Отже, доводи позивача про неправомірність використання вказаного приладу під час складання постанови про адміністративне правопорушення, незгоду з технічними показаннями приладу, є безпідставними.

Щодо доводів позивача про відсутність дорожнього знаку 5.70 ПДР суд зазначає наступне.

Так, ч.2 ст. 40 Закону № 580-VIII містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

Отже, суд не погоджується з доводами позивача й в тій частині, що застосування приладу вимірювання швидкості було безпідставним, такі доводи позивача не спростовують висновок суду про наявність правопорушення в його діях.

Інші обставини, зазначені позивачем також не спростовують висновок суду про наявність законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Висновки суду

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача під час складання постанови серії ДПО18 № 770934 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, оскільки позивачем дійсно було порушено вимоги п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим відповідачем складено вищевказану постанову. Таких процесуальних порушень при складані даної постанови, які би стали підставою для її скасування, судом не встановлено. Факт скоєння правопорушення позивачем підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, які узгоджуються між собою у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку та спростовують доводи, викладені позивачем у позовній заяві. Відповідач діяв у спосіб та у межах своїх повноважень, прав позивача порушено не було.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторони позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , представник позивача адвокат Кузнєцова Оксана Петрівна, адреса: АДРЕСА_2 до Поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Федоренко Світлани Василівни, адреса: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Макара Мазая, 16, Управління патрульної поліції в Донецькій області, адреса: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А. Дурач