Справа № 540/4341/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4341/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Приватного підприємства "Компрадор - К" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач, податковий орган, контролюючий орган) звернулося до суду з позовом до приватного підприємства "Компрадор-К" (далі-відповідач, Підприємство), в якому просить стягнути кошти з рахунків ПП "Компрадор - К" у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47131,62 грн., по адміністративним штрафам та інших санкцій у сумі 4250,00 грн. та по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 24102,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході здійснення відповідачем господарської діяльності за ним рахується податкова заборгованість по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47131,62 грн., по адміністративним штрафам та інших санкцій у сумі 4250,00 грн. та по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 24102,12 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, визначених ним самостійно у податкових деклараціях та нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками перевірки.

До боржника застосовувались заходи стягнення визначені Податковим кодексом України, а саме на підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України відповідачу вручено податкову вимогу та згідно статті 89 розділу II ПК України контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Однак, вказані дії контролюючого органу не призвели по погашення податкового боргу, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути вказаний борг з відповідача.

Ухвалою від 31.12.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що Підприємство позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що органом не приймалося та не надсилалося відповідачу рішення про опис майна у податкову заставу, а отже податковим органом не в повній мірі застосовані заходи, які визначенні Податковим кодексом України до погашення податкового боргу ПП "Компрадор-К".

Крім того, відповідач вказує на те, що відповідно до платіжного доручення від 22.12.2020 року № 127 (яке проведено банком 22.12.2020 року) відповідачем ПП "Компрадор-К" сплачено на бюджетний рахунок НОМЕР_1 штрафну санкцію за порушень валютного законодавства у сумі 12000,00грн. згідно рішення про застосування фінансових санкцій від 06.05.2019 року № , яке прийняте на підставі акта перевірки від 11.04.2019 року № 56/21-22-14-02.

Отже, на підставі викладеного, відповідач вважає, що невжиття податковим органом всіх передбачених Податковим кодексом України заходів з погашення податкового боргу, а також часткової сплати боргу, позовні вимоги не можуть бути задоволенні.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив зі змісту якого вбачається, що 30.05.2018 року на адресу ПП "Компрадор-К" разом з податковою вимогою від 11.04.2018 № 28786-17 на суму 18 153.65 грн було направлено рішення про опис майна у податкову заставу № 28786-17 від 02.05.2018 року.

Крім того, позивач зазначає, що рішення про опис майна у податкову заставу не є однією з підстав для подачі позовної заяви податковим органом.

Також позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що відповідно до службової записки від 28.01.2021 № 103/21-22-13-02-12 наданої управлінням по роботі з податковим боргом 22.12.2020 платіжним дорученням №127 платником податків було самостійно сплачено 12 000,00 грн по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Отже, позивач вказує, що податковий борг по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, який входить до предмету адміністративного провадження складає 12 102,12 гривень.

З огляду на викладене позивач просить стягнути кошти з рахунків ПП "Компрадор - К" у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47131,62 грн., по адміністративним штрафам та інших санкцій у сумі 4250,00 грн. та по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 12 102,12 грн.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Компрадор-К" (), зареєстроване Херсонською міською радою Херсонської області 27.07.2012 р. за №0014760 та взято на облік до Головного Управління ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонське управління, Херсонська ДПІ (Херсонський район) з 30.07.2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що Підприємством подавалась до контролюючого органу податкова декларація №41177 від 19.02.2019р., в якій відповідачем самостійно визначена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 25000,00 грн. та податкова декларація від 21.02.2020р. на суму 19814,00 грн.

Також з витягів з інтегрованої картки вбачається, що вказана у податковій декларації від 19.02.2019р. сума грошового зобов`язання частково сплачена, а саме у сумі 1 444,64 грн. Отже, залишок непогашеного грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств відповідно до поданих Підприємством декларацій становить 43 369,36 грн.

Крім того, судом встановлено, що за Підприємством обліковується податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств, який нарахований згідно:

- податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2019 року на суму 3 617,80 грн., винесеного на підставі акту перевірки №71/21-22-51-12-02/38269895 від 04.03.2019р. "Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми грошового (податкового) зобов`язання х податку на прибуток";

- податкового повідомлення-рішення № від 07.06.2019 року на суму 144,46 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 688/21-22-51-12-02/38269895 від 29.05.2019р. "Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми грошового (податкового) зобов`язання х податку на прибуток".

З наявних у матеріалах справи копій рекомендованих повідомлень вбачається, що усі вищезазначені акти камеральних перевірок та податкові повідомлення-рішення направлені на адресу Підприємства та отримані ним.

Судом також встановлено, що контролюючим органом нараховані адміністративні штрафи та інші санкції відповідно до:

- податкового повідомлення-рішення № від 04.10.2018 року на суму 170,00 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 2939/21-22-12-01/38269895 від 17.09.2018 "Про результати камеральної перевірки своєчасності подання (неподання) звіту про суми отриманих пільг за 1 півріччя 2018р.";

- податкового повідомлення-рішення № від 17.12.2018 року на суму 1 020,00 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 453/21-22-51-12-01/38269895 від 29.11.2018 року "Про результати камеральної перевірки своєчасності подання (неподання) звіту про суми отриманих пільг за 9 місяців 2018 року";

- податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2019 року на суму 2 040,00 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 2484/21-22-51-04-01/38269895 від 02.09.2019 року "Про результати камеральної перевірки своєчасності подання (неподання) звіту про суми отриманих пільг за 1 квартал, 1 півріччя 2019 року";

- податкового повідомлення-рішення № від 17.01.2020 року на суму 1 020,00 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 3349/21-22-51-04-01/38269895 від 06.12.2019 року "Про результати камеральної перевірки своєчасності подання (неподання) звіту про суми отриманих пільг за 9 місяців 2019 року".

Усі вищезазначені акти та податкові повідомлення-рішення направлені на адресу Підприємства та отримані ним, що підтверджуються копіями рекомендованих повідомлень, наявних у матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.05.2019 № у сумі 26102,12 грн., винесеного на підставі акту перевірки № 56/21-22-14-02 від 11.04.2019 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 19.06.2018р. №83-18/01, укладеного з ООО "МашТехСервис М" (Россия) за первод з 19.06.2018р. по 01.04.2019р.".

Вказані акт та податкове повідомлення-рішення отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Доказів оскарження, скасування чи відкликання податкових повідомлень-рішень № від 18.03.2019 року, № від 07.06.2019 року, № від 04.10.2018 року, № від 17.12.2018 року, № від 09.10.2019 року, № від 17.01.2020 року та від 06.05.2019 № до суду не надані.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2018р. відповідачу вручено податкову вимогу від 11.04.2018р. №28786-17 на суму 18153,65 грн. Крім того, податковим органом прийнято рішення від 02.05.2018р. №28786-17 про опис майна у податкову заставу.

Вказане не призвело до погашення грошового зобов`язання відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи дані правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до пункту 1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як встановлено п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Враховуючи, що відповідачем самостійно нараховано та задекларовано, але не сплачено у повному обсязі самостійно задекларовані податок на додану вартість таземельний податок з юридичних осіб, за ним рахується податкове зобов`язання з вказаних податків, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, самостійно задекларовані відповідачем, але не сплачені протягом строків, визначених податковим законодавством грошові зобов`язання, набули статусу податкового боргу з огляду на їх узгодженість.

Щодо грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Як встановлено судом, відповідачем отримані усі акти перевірок та усі податкові повідомлення-рішення, однак жоден з них не був оскаржений ні в адміністративному, ані в судовому порядку. Відповідачем не надано доказі відкликання чи скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких податковим органом заявлені вимоги щодо стягнення коштів.

Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 25.01.2019р. у справі №810/1760/17. У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що "…Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення - рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Отже, з огляду на викладене та приймаючи до уваги, що предметом спору в межах даної справи не є правомірність податкового повідомлення - рішення, суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, які прийняті за наслідками проведеної позивачем документальної планової виїзної перевірки.

В межах даного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу судом з`ясовані підстави його виникнення, а саме податковий борг відповідача виник у результаті несплачених грошових зобов`язань, нарахованих самим платником та контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, які станом на день розгляду даної справи є чинними.

Доводи відповідача про не застосування податковим органом у повній мірі заходів щодо погашення Підприємством податкового боргу, а саме не прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем сформовано податкову вимогу від 11.04.2018 року №28786-17 на суму 18153,65 грн., яка направлена відповідачу та отримана ним 30.05.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, наявного у матеріалах справи.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

Підпунктами 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

З матеріалів справи убачається, що податковим органом прийнято Рішення № 3417-17 від 13.06.2019 про опис майна у податкову заставу.

Докази скасування вказаного рішення про опис майна у податкову заставу до суду також не надано.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися контролюючим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Положеннями ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для стягнення податкового боргу є надіслання (вручення) саме податкової вимоги. При цьому відповідні стягнення можуть провадитись не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Прийняття ж рішення про опис майна у податкову заставу не є обов`язковою підставою для стягнення коштів з рахунків платника податків.

Окремо суд звертає увагу, що відповідачем не були оскаржені ані висновки контролюючого органу, що зафіксовані в актах перевірок, а ні податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі таких актів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, в банківських установах на ім`я відповідача відкриті поточні банківські рахунки, з яких може проводитись стягнення податкового боргу.

Станом на день розгляду справи відповідачем подано докази щодо часткового погашення штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, у сумі 12000,00 грн.

Саме на вказану суму позивачем зменшені позовні вимоги. З огляду на викладене, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

Отже, станом на день розгляду даної справи витягами з інтегрованої картки платника податків підтверджується наявність у відповідача податкового боргу з наступних податків: по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47 131,62 грн., адміністративні штрафи та інші санкції - 4 250,00 грн., по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 12 102,12 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу у повному обсязі або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи щодо наявності податкового боргу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. (ч.2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, позивачем зменшено суму стягнення на 12000,00 грн., отже поверненню підлягає судовий збір у сумі 180,00 грн. (що становить 1,5 відсотка від суми зменшення позовних вимог).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Приватного підприємства "Компрадор - К" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та стягнення коштів за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків Приватного підприємства "КОМПРАДОР-К" (73003, м.Херсон, вул. Пилипа Орлика, буд.30, ) у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу:

- по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 47 131 (сорок сім тисяч сто тридцять одну) грн. 62 (шістдесят дві) коп. - код платежу 11021000), отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/11021000, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959779, номер рахунку - UA0021002;

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям у сумі 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. - код платежу 21081103, отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/ 21081103, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) -37959779, номер рахунку UA0021002;

- по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 12 102 (дванадцять тисяч сто дві) грн. 12 (дванадцять) коп. - код платежу 21081000, отримувач: УК у м. Херсоні /м. Херсон/21081000, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959779, номер рахунку - UA0021002.

Повернути Головному управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75, ) судовий збір у розмірі переплаченої суми - 180 (сто вісімдесят) грн., згідно платіжного доручення №2478 від 18.12.2020р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300