Справа № 520/513/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

25 лютого 2021 р. справа № 520/513/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст. 287 КАС України за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай гроші", про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, боржник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття ВП № 63959413 від 21.12.2020, на підставі виконавчого напису № 91299 від 31.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яка відкрита не за місцем розташування боржника.

Аргументуючи дану вимогу заявник зазначив, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . вказала, що ніколи не була зареєстрована та не проживала за адресою: АДРЕСА_2 ., яка вказана в оскаржуваній постанові. На момент відкриття виконавчого провадження на території виконавчого округу міста Києва у Гащенко В.О. також було відсутнє майно, а тому приватний виконавець виконавчого округу м. Київ не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження. Подала клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги.

Відповідач, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов разом з витребуваними судом матеріалами виконавчого провадження. В обґрунтування заперечень вказав, що всі дії при відкритті виконавчого провадження були здійсненні ним згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що відкриття виконавчого провадження здійснено за місцем проживання, перебування боржника, яке було зазначено у виконавчому написі нотаріуса: АДРЕСА_2 . Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай гроші", правом подання письмових пояснень не скористалась.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлення своєчасно та належним чином.

Суд, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

31.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, відносно заявника за кредитним договором №00-554652 від 17.12.2019 року (сторонами якого є ОСОБА_1 у якості позичальника та ТОВ "Качай гроші") було вчинено виконавчий напис за №91299 на суму боргу 22.620,00 грн.

18.12.2020 р. письмовою заявою про примусове виконання рішення (загаданого вище виконавчого напису) стягувач, ТОВ "Качай гроші", звернувся до відповідача, приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименко Романа Васильовича.

У тексті заяви стягувач зазначив адресу місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 та адресу проживання: АДРЕСА_2 .

21.12.2020 р. відповідачем було видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63959413.

Не погодившись із названою постановою про відкриття виконавчого провадження, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) встановлено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною 4 статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Отже, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права сформовано в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року у справі № 580/3311/19, від 29 січня 2021 у справі № 160/12729/19.

Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами статті 1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 за № 1382-IV місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що позивач зареєстрована з 30.05.2007р. за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 10.03.2020р. №28 (додаток до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 17.02.2020, 6329) (а.с.21,23).

Крім того, згідно довідки Виконавчого комітету Губарівської сільської ради від 01.06.2020р., ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Разом із тим, у виконавчому написі та заяві про відкриття виконавчого провадження, окрім адреси реєстрації місця проживання позивача у с. Губарівка, Харківської області, вказано адресу місця проживання позивача: АДРЕСА_2 , що і слугувало підставою для прийняття до виконання приватним виконавцем виконавчого напису та відкриття спірного виконавчого провадження у межах виконавчого округу, на який розповсюджується його підвідомчість.

Також, як убачається з договору надання коштів у позику № 00-554652 від 17.12.2019, про звернення стягнення за яким вчинено виконавчий напис, в ньому міститься виключно адреса реєстрації позичальника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Доказів внесення сторонами змін до зазначеного вище договору щодо наявності іншої адреси проживання позивача, а саме: АДРЕСА_2 , відповідачем та третьою особою не надано.

Водночас, у виконавчому написі від 31.10.2020 за № 91299, вказані відомості про місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зауважує, що ані відповідачем (приватним виконавцем), ані третьою особою (кредитною установою) не наведено будь-якого джерела відомостей щодо вищезазначеної адреси місця проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відомостей про зміну місця реєстрації позивача матеріали справи не містять.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що наявні матеріали справи не містять жодного доказу, які б підтверджували фактичне проживання позивача за вказаною адресою у м. Київ.

Водночас, така інформація спростовується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 28 від 10.03.2020 (додаток до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 17.02.2020, 6329), виданої на ім`я ОСОБА_1 , за якою позивачка з 30.05.2007 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Жоден з наданих стягувачем до заяви про примусове виконання рішення (ТОВ "Качай гроші ") документів не вказує на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, суд не приймає до уваги, оскільки за статтею 24 Закону України Про виконавче провадження, статтею 9, статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пункту 1 розділом ІІ Інструкції № 512/5, відповідач був наділений можливістю перевірити відомості, зокрема, про місцезнаходження боржника та був зобов`язаний при відкритті виконавчого провадження пересвідчитися у наявності своєї компетенції на примусове виконання рішення за місцем знаходження боржника, виходячи із його зазначення стягувачем у заяві.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права сформовано в постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 у справі № 160/12729/19.

Враховуючи, що зазначені у виконавчому написі нотаріуса місце проживання боржника ( АДРЕСА_2 ) та фактичне місце реєстрації боржника ( АДРЕСА_1 ..) відрізняються та територіально знаходяться у межах різних виконавчих округів, беручи до уваги, що відомості про місце проживання позивача у м. Київ не підтверджені тими документами, які надавалися стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що в цьому випадку приватний виконавець був зобов`язаний скористатися правом, наданим ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити перевірку відомостей щодо місця проживання боржника або місця знаходження його майна.

Крім того, в провадження Харківського окружного адміністративного суд перебувала справа №520/7285/2020 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", в якій 22.06.2020р. прийнято рішення про задоволення позовних вимог та визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020, на підставі виконавчого напису № 10832 від 29.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем. Визнано протиправною та скасувано постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62161034 від 22.05.2020; Визнано протиправною та скасувано постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення основної винагороди виконавця, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020. Визнано протиправною та скасувано постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів, винесеної у виконавчому провадженні № 62161034 від 22.05.2020.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020р. апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 520/7285/2020 залишено без змін.

Отже, рішення ХОАС по справі № 520/7285/2020 та постанова ДААС набрали законної сили 01.10.2020 року.

Так, залишаючи без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 520/7285/2020, Другий апеляційний адміністративний суд в постанові від 01.10.2020р., зокрема, зазначив: «Як вбачається з наявних в матеріалах справи копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 28 від 10.03.2020 (додаток до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 17.02.2020, 6329), виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивачка з 30.05.2007 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 32)…. Таким чином, відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , вказані у виконавчому написі нотаріуса Колейчика В.В. № 10832 від 29.04.2020 ( АДРЕСА_3 ), не відповідають тим відомостям щодо фактичного місця проживання боржника, які вказані у договорі позики ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 ).»

Частиною 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно посилання відповідача на те, що у виконавчому написі чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, суд наголошує, що факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодних документів, які б об`єктивно підтверджувати адресу місця перебування позивача: АДРЕСА_2 , а вказана у виконавчому написі інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, не може слугувати достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві без перевірки приватним виконавцем. При цьому, в документі визначена офіційна адреса реєстрації боржника.

Отже, з огляду на викладене, зазначена стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.

Також, суд зазначає, що приватним виконавцем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів того, що кошти боржника або інше майно, на момент прийняття оскаржуваної постанови, знаходились у виконавчому окрузі, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює свою діяльність та відомості, щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Тобто, відсутнє обґрунтування правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП № 63959413 та прийняття виконавчого документу не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, і не за місцезнаходженням його майна (грошових кошів) (Харківська область область, с. Губарівка).

На підставі встановленого вище, суд приходить до висновків, що місце проживання позивача не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП № 63959413 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, у зв`язку з чим суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка має місце проживання у Харківській області.

Посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові від 09 грудня 2020 № 460/3537/20, суд також не бере до уваги, оскільки правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 у справі № 160/12729/19, мають перевагу у часі.

Критерії законності рішення (діяння, тобто волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

Суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені приватним виконавцем в основу оскарженого рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підтверджений у ході розгляду справи факт порушення прав та інтересів заявника у галузі примусового виконання рішення суду за виконавчим провадженням є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження № 63959413 від 21.12.2020, на підставі виконавчого напису № 91299 від 31.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, офіс 31).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева