Справа № 540/644/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/644/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування (зняття) арешту з домоволодіння,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), в якому просить скасувати (зняти) арешт з домоволодіння, що належить ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , який накладено повідомленням Податкової міліції № 1028/26-5 від 05.04.2000 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі. ( частина 2 цієї статті).

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя вказує про таке.

Як вбачається з витягу Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 08.12.2020 р. на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 накладено арешт, який зареєстрований 05.10.2005 за № 2461426 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Податкової міліції № 1028/26-5 від 05.04.2000 року.

При цьому, в якості підстави звернення до суду з даним позовом позивач зазначає лист-відповідь начальника слідчого управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.12.2020 р., яким повідомлено його про те, що у період діяльності з 1998 до 2001 рр. слідчими податкової міліції під час розслідування злочинів застосовувалась практика спрямування до БТІ та нотаріальних контор листів із встановленням тимчасової заборони на проведення будь-яких дій із нерухомим майном осіб, відносно яких порушені кримінальні справи, до прийняття законного рішення. Проте, такі листи мали рекомендаційний характер та по суті не являлись процедурою накладення арешту. Документами, які стосуються розслідування кримінальних справ чи накладення арешту на майно гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , слідче управління на сьогоднішній день не володіє.

Отже, позивач вважає, що вказаним листом відповідач фактично відмовив йому у знятті арешту з нерухомого майна домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , чим позбавив його можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом ( п. 5 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір ( п.1 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій ( абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Тобто при розгляді конкретного спору суду необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Відповідно приватні спори підлягають вирішенню в іншому судовому порядку.

З огляду на предмет заявлених позовних вимог та підстави, якими вони обґрунтовуються, суддя вважає, що спір має характер приватноправового, оскільки зі змісту позову та доданих до нього матеріалів не вбачається будь-яких правовідносин між позивачем та ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, які регулюються податковим законодавством.

Доказом вказаному є вищевказаний лист начальника слідчого управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.12.2020 р., яким повідомлено ОСОБА_1 щодо існування у період з 1998 до 2001 рр. практики направлення слідчими податкової міліції під час розслідування злочинів, у тому числі до нотаріальних контор листів із встановленням тимчасової заборони на проведення будь-яких дій із нерухомим майном осіб, відносно яких порушені кримінальні справи, до прийняття законного рішення, які мали рекомендаційний характер та по суті не являлись процедурою накладення арешту.

При цьому, суддя зазначає, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, проте, сама лише його участь у спорі не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.04.2018 у справі №815/6956/15, яка полягає у тому, що участь у спорі суб`єкта владних повноважень як сторони справи ще не означає, що таки спір є публічно-правовий. При визначенні виду судочинства необхідно з`ясувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Необхідно також враховувати який спосіб захисту порушеного права обирається у позові. Якщо у справі спір про право і таке право цивільне, то такий спір повинен вирішуватися в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, у контексті спірних правовідносин вбачається, що позивач просить про захист саме свого цивільного права, як власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на який накладено арешт на підставі повідомлення податкової міліції № 1028/26-5 від 05.04.2000 року, а тому позивач звертається до суду не в якості сторони в публічно-правових відносинах, а в якості власника майна, який прагне усунути перешкоди в користуванні цим майном. Наведене підтверджується обґрунтуванням позовних вимог з посиланням на статті 15-16,317-319,321,391 ЦК України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін щодо доведення, як в даному випадку, своїх позицій з питань усунення перешкод у здійснені ним права розпоряджатися своїм майном, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. ( п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України).

З огляду на суб`єктний склад сторін та сутність спору суддя вважає, що дані спірні правовідносини підлягають розгляду за нормами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статі 294 КАС України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування (зняття) арешту з домоволодіння.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд і вирішення даного спору віднесено до суду цивільної юрисдикції.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 111000000