Справа № 308/2172/21
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2172/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2021 року місто Ужгород
головуючої судді - Крегул М.М.
за участю секретаря судового засідання Ковач В.Ю.,
представника позивача - Іванов С.В.,
відповідача - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),
представника відповідача Стецяк Т.І.
перекладача - Сухіб Аммар Алі.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення іноземця за межі території України,-
Позивач Військова частина № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління ДПС України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що відповідач, о 14 год. 50 хв., 15 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 246 прикордонного знаку, на відстані 500м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
Позивач також вказує на те, що своїми діями відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Зазначає у позові, що документ, що посвідчує особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), є паспорт громадянина Алжира № НОМЕР_2 та відповідач навчався у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна», однак, був відрахований за невиконання умов контракту.
У своєму позові вказує про те, що на підставі вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі оскільки на момент подачі адміністративного позову в нього відсутні грошові кошти, а також відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», в зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість законним шляхом залишити територію України, а тому буде ухилятись від виконання такого обов`язку.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетину державного кордону України та останній з навчального закладу відрахований, позивач просить суд затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою забезпечення видворення за межі території України.
Представник позивача Іванов С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні пояснив, що бажає повернутися до м. Києва, а звідти поїхати з України. Зазначтив, що у нього є достатньо коштів щоб придбати квиток та повернутись до дому, оскільки проживати на Україні він не бажає а оскільки на даний час є затриманим то виконати добровільно рішення органу про примусове повернення на батьківщину від 17.02.2020року не може.
Представник відповідача адвокат Стецяк Т.І. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та зазначила, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) заїхав та перебуває на території України законно. Крім того, зазначила, що примусовому видворенню відповідача повинно було передувати рішення відповідного компетентного органу про примусове повернення та обставини, які б вказували на ухилення відповідача від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення. Поряд з цим, адвокат Стецяк Т.І. зазначила, що нею подана апеляційна скарга на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), 14 год. 50 хв., 15 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 246 прикордонного знаку, на відстані 500м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
Документ, що посвідчує особу: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), є паспорт громадянина Алжиру № НОМЕР_2 .
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), від 15.02.2021 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.02.2021 року.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на території України знаходився на навчанні та відповідно до наказу Відкритого міжнародному університеті розвитку людини «Україна» (місце розташування Київ) № 2551- від 17.12.2021 був зарахований студентом Підготовчого відділення для іноземців та осіб без громадянства та документований посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 .
У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 299-С від 16.02.2021 відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), відраховано з Відкритого міжнародному університеті розвитку людини «Україна», у зв`язку з невиконанням умов договору та направлено відповідне клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України до ЦМУ ДМС України, (лист №21/166 від 16.02.2021 року).
З матеріалів справи також вбачається, що 17.02.2021 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку з тим, що відповідач коштів для виїзду з України не має, українською мовою не володіє на достатньому рівні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни.
Згідно ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.
Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Аналіз зазначених норм права у даній справі, дає підстави вважати, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинно передувати прийняття рішення компетентним органом про примусове повернення в країну походження або третю країну і невиконання іноземцем або особою без громадянства такого рішення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що останній ухилятиметься від його виконання. Рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну може бути оскаржено до суду.
Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, надання можливості та строку виконати дане рішення.
Відповідно до підпункту 9 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.
Так, згідно рішення начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чопського прикордонного загону від 17.02.2021 року, вирішено примусово видворити до країни походження або третьої країни відповідача ОСОБА_1 (EL MOKEDDEM MOUNIR).
Поряд з цим, судом встановлено, що відповідач не міг добровільно покинути Україну та був позбавлений можливості виконати рішення про примусове повернення в країну походження, оскільки, 15.02.2021 року був затриманий до трьох діб, після чого згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області затриманий з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Таким чином, недотримання зазначених вимог законодавства не дає встановлених положеннями частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог щодо примусового видворення відповідача за межі України.
Судом встановлено в судовому засіданні, що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) має документи, що посвідчують його особу, а саме паспорт громадянина Алжиру № НОМЕР_2 , на територію України потрапив законним шляхом, тобто відповідач має документ, що дає право на виїзд з України і заявив у судовому засіданні, що бажає в добровільному порядку покинути територію України.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).не мав можливості добровільно покинути межі території України, оскільки, на момент винесення рішення про його примусове повернення був затриманий, у нього наявні документи, що посвідчують його особу і дають право виїзду з України, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено факт ухилення відповідача від виконання рішення про повернення, виїзд за межі території України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України,ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -
У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення іноземця за межі території України - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Судді Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул