Справа № 520/9503/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 лютого 2021 року № 520/9503/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Давидюка О.М.

відповідача - Лукянцева С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про донарахування військового збору на суму 1716,06 грн., та нарахування штрафних санкцій на суму 858,03 грн.; податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про збільшення зобов`язань зі сплати податку на додану вартість на суму 40 097,00 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 10 024,25 грн.; податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 101,85 грн., через затримку на 31 день сплати податку на додану вартість; податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 510,00 грн. (за порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 , 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового Кодексу України); податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 170,00 грн. (порушення пункту 63.3 статті 63, статті 66 Податкового Кодексу України); податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування на суму ПДВ 40097 грн. 00 коп., в розмірі 50 % у сумі 20 048 грн 50 коп.; податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про донарахування податку із доходів фізичних осіб у розмірі 20 592,72 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 296,36 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 805,59 грн., та пені у сумі 507,05 грн., на загальну суму 1312,64 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1533,71 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2516,89 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 31 березня 2020 р., про донарахування ЄСВ на загальну суму 10 422,70 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 31 березня 2020 р., про донарахування ЄСВ на загальну суму 25 168,88 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за липень 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за серпень 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за вересень 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за жовтень 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за листопад 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за грудень 2018 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за січень 2019 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за лютий 2019 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за березень 2019 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за квітень 2019 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за травень 2019 р. на суму 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за червень 2019 р. на суму 170,00 грн., та просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір та інші судові витрати по справі.

В обґрунтування свого позову вказав наступне:

В період із 12.02.2020 р. по 25.02.2020 р., Відповідачем, проводилась документальна планова виїзна перевірка господарської діяльності платника податків Позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2019 р. 11 березня 2020 р., на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 , надійшов акт перевірки складений за результатами вказаної перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р. 11 квітня 2020 року, на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 , надійшов цілий ряд рішень, розпорядчого характеру, прийнятих за результатами зазначеної документальної планової перевірки. Так, відповідач у вказаних рішеннях зазначив, що позивачем було порушено: п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим Кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних; ст. 168, 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, встановлено заниження податкових зобов`язань зі сплати військового збору за 2017-2019 на 1716,06 грн., у т.ч. за 2019 у сумі 1716,06 грн.; п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755- VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на суму 20592,72 грн. у т.ч. за 2019 у сумі 20592,72 грн.; пп.7.1.2 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, донараховано єдиного внеску з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності всього за 2017-2019рр. у сумі 25168,88 грн., у т.ч. за 2019 у сумі 25168,88 грн., п. 44.1 та 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями; п. 203.2 ст 203 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, а саме встановлено несвоєчасна сплата податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 р.; п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями встановлено заниження податкових зобов`язань за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 всього на 40097,00 грн., в т.ч. за грудень 2019 у сумі 40097,00 грн.; п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнодержавне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-УІ зі змінами та доповненнями, а саме встановлено несвоєчасну сплату суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 р.; п. 1 та 2 частини другої ст. 6, абз. 1 п. 1 частини 1 ст. 7, абз. 1 частини 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ із змінами і доповненнями, встановлено занижено суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум нарахованої фактичної заробітної плати.

Позивач зазначає, що вказані рішення є такими які прийняті із порушеннями вимог Податкового кодексу України, ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», винесеними на підставі поверхневих необ`єктивних, необґрунтованих, висновків вказаних у акті перевірки, такими які не відповідають наявним документам первинного бухгалтерського обліку і мають бути скасовані, для чого і було подано позовну заяву до суду.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився. У відзиві на позов зазначив, що В ході перевірки встановлено платником податків ОСОБА_1 не подано повідомлення за ф. №20-ОПП із зазначенням даних щодо придбаного автомобіля, у зв`язку з чим порушено п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених Податковим Кодексом. Перевіркою позивача встановлено заниження податкових зобов`язань зі сплати військового збору у періоді з 01.01.2017 по 31.12.2019 на 1716,06 грн., чим порушено вимоги ст. 168, 176 Податкового Кодексу, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу, а також встановлено розбіжності між задекларованими витратами за 2017-2019 рр. та витратами, визначеним в ході перевірки на загальну суму 114404,00 грн. (2019 - 114404,00 грн.), оскільки позивачем було безпідставно включена до складу витрат собівартість реалізованого цементу у загальній сумі 114404,00 грн.( «портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн., «портландцемент ЦЕМ 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.), без документального підтвердження придбання даної продукції, чим порушено вимоги п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу та завищено витрати всього 114404,00 грн., а саме 2019 рік на 114404,00 грн. Крім цього виявлено несвоєчасну сплату ЄСВ за перевіряє мий період, чим порушено вимоги п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнодержавне соціальне страхування» від 08.07.2010 та період з липня 2018 по липень 2019 (з 03.07.2018 по 01.07.2019) оскільки в господарській діяльності використовувала систематичну допомогу довіреної особи ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС в Харківській області 17.02.1999, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , податковий номер - НОМЕР_3 ), на підставі нотаріально посвідченого доручення від 03.04.2018 № 377, що слугувало приховуванню трудових правовідносин, а також наявні інші порушення правильності, своєчасності та повноти нарахування та сплати податків і зборів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов з обґрунтуванням своєї правової позиції, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ФО-П ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 21.04.2004 р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію № 968484, основний вид діяльності - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, код КВЕД 46.73.

В період із 12.02.2020 р. по 25.02.2020 р., Відповідачем, було проведено документальну планову виїзну перевірку господарської діяльності позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2019 р. За результатами вказаної перевірки було складено акт перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., в тексті якого було відображено судження відповідача, щодо наявності в діяльності позивача порушень: п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України; ст. 168, 176 Податкового Кодексу України п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, пп.7.1.2 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 44.1 та 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, п. 203.2 ст 203 Податкового Кодексу України; п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України; п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнодержавне соціальне страхування», п. 1 та 2 частини другої ст. 6, абз. 1 п. 1 частини 1 ст. 7, абз. 1 частини 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З посиланням на акт перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., 31 березня 2020 р., відповідачем було винесено наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про донарахування військового збору на суму 1716,06 грн., та нарахування штрафних санкцій на суму 858,03 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про збільшення зобов`язань зі сплати податку на додану вартість на суму 40 097,00 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 10 024,25 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 101,85 грн., через затримку на 31 день сплати податку на додану вартість;

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 510,00 грн. (за порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 , 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового Кодексу України);

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу у розмірі 170,00 грн. (порушення пункту 63.3 статті 63, статті 66 Податкового Кодексу України);

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про нарахування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування на суму ПДВ 40097 грн. 00 коп., в розмірі 50 % у сумі 20 048 грн 50 коп.;

податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року, № 6, про донарахування податку із доходів фізичних осіб у розмірі 20 592,72 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 296,36 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 805,59 грн., та пені у сумі 507,05 грн., на загальну суму 1312,64 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1533,71 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 р., про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2516,89 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 31 березня 2020 р., про донарахування ЄСВ на загальну суму 10 422,70 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 31 березня 2020 р., про донарахування ЄСВ на загальну суму 25 168,88 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за липень 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за серпень 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за вересень 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за жовтень 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за листопад 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за грудень 2018 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за січень 2019 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за лютий 2019 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за березень 2019 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за квітень 2019 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за травень 2019 р. на суму 170,00 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 р., про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за червень 2019 р. на суму 170,00 грн.

Як з`ясовано судом в ході судового розгляду, підставою для винесення відповідачем зазначених рішень, стало твердження відповідача про вчинення позивачем порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, щодо не інформування про використання у власній господарській діяльності нерухомого майна, транспортних засобів, машин, механізмів; п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України у формі не надання документального підтвердження придбання товару «портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн.: ((60,58 т.+363,58т) - 441,51т = -17,35 т) та «портландцемент ЦЕМ 1 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.: ((0т+214,51т)-247,19т = -32,68т) що потягло за собою, на думку відповідача, безпідставне включення до складу витрат собівартості реалізованого цементу у загальній сумі 114404,00 грн. («портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн., «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.), без документального підтвердження придбання даної продукції; пунктів 1 та 2 частини другої статті 6, абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» через заниження суми єдиного соціального внеску за рахунок приховування трудових відносин з фізичною особою ОСОБА_2 , який систематично протягом у період з липня 2018 по липень 2019 перебував в трудових відносинах з позивачем.

Відповідно до положень статті 63.1 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Ст. 63.3. Податкового кодексу України встановлено, що З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з розділом VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), шляхом подання повідомлення за ф. №20-ОПП.

Відповідно до Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом ПКУ. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом ПКУ.

Як вказано у акті перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., на твердження відповідача, позивачем не було подано повідомлення за ф. №20- ОПП із зазначенням даних щодо придбаного автомобіля, у зв`язку з чим порушено п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим Кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених Податковим Кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями.

Проте, обставини вказаного правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки представник відповідача пояснив в судовому засіданні, що підставою для прийняття такого рішення, стало не повідомлення позивачем про використання у власній господарській діяльності нежитлової будівлі складу яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Греківська 81-Б. В ході перевірки зазначених пояснень, було встановлено, що позивач у своїй господарській діяльності використовує об`єкт незавершеного будівництва приміщення складу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаний об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва, який побудовано самовільно, без отримання попереднього дозволу на це у встановленому законом порядку. Право на використання вказаного об`єкту було надано позивачу рішенням Харківської міської ради від 25.11.2009 р., № 278/09 та продовжено рішенням Харківської міської ради від 24.02.2016 р. № 137/16. На момент розгляду справи, позивач не закінчив будівництво самовільно збудованого об`єкту незавершеного будівництва і право власності на нього не зареєстрував.

Відповідно до положень статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Статтею 182 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач використовує в своїй господарській діяльності об`єкт незавершеного будівництва який не було зареєстровано в якості об`єкта нерухомого майна, що в силу положень статті 63.3 Податкового кодексу України не покладає на нього обов`язку повідомляти податковий орган про його наявність.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме з приводу не надання в ході перевірки документального підтвердження придбання товару «портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн.: ((60,58 т.+363,58т) - 441,51т = -17,35 т) та «портландцемент ЦЕМ 1 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.: ((0т+214,51т)-247,19т = -32,68т), що призвело на думку відповідача до безпідставного включення до складу витрат собівартості реалізованого цементу у загальній сумі 114404,00 грн. («портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн., «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.), без документального підтвердження придбання даної продукції і пов`язаного з цим порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску, встановленого пп.7.1.2 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і заниження податкових зобов`язань зі сплати військового збору у періоді з 01.01.2017 по 31.12.2019 на 1716,06 грн., всупереч вимогам ст. 168, 176 Податкового Кодексу України, підпунктів 1.2, 1.6 п 2 3 4 5 6 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, суд зазначає наступне:

Відсутність товару який було реалізовано - «портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39731 грн., «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн., була викликана особливостями здійснення господарської діяльності, коли під час реалазації, замість цементу марки 500, було вказано цемент марки 400 та марки портландцемент ЦЕМ І 42,5.

Актом перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., зазначено, що в ході перевірки первинних документів за 2017-2019 роки, а саме банківських виписок, видаткових і податкових накладних, договорів, Книги обліку доходів і витрат та письмових пояснень щодо залишків товару, встановлено наступне:

залишки цементу станом на 01.01.2017 складають грн. (без ПДВ):

- цемент М 500 - 443 мішки (50 кг) на 35199,12 грн.,

залишки товарів станом на 01.01.2018 складають грн. (без ПДВ):

- цемент М400 - 75 т на 94320 грн.,

- цемент М 500 - 31,99 т на 50595 грн.,

залишки товарів станом на 01.01.2019 складають грн. (без ПДВ):

- цемент М400 - 60,58 т на 82067 грн.,

- цемент М 500 - 24,99 т на 39350 грн.

Згідно письмових пояснень платник податків ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 залишки цементу відсутні. В ході перевірки отриманих від платника податків документів та даних з інформаційних ресурсів , що перебувають у розпорядженні Головного управління ДПС у Харківській області встановлено, що платником податків ОСОБА_1 протягом 2019 року реалізовано «портландцемент 400» у кількості 441,51 т та «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 247,19 т., собівартість даного реалізованого товару платником податків ОСОБА_1 включено до складу витрат 2019 року у повному обсязі. До перевірки платником податкі ОСОБА_1 надано документальне підтвердження на придбання «портландцемент 400» у кількості 363,58 т (та залишки станом на 01.01.2019 у кількості 60,58т) та «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 214,51 т. (залишки на 01.01.2019 відсутні):

При цьому, загальні обсяги придбаного товару категорії «цемент» у Позивача повністю співпадають, як щодо його придбання так і щодо його реалізації. У всіх податкових накладних які були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних вказано один і той же код УКТЗЕД, а саме 2523 90 00 00.

Правила справляння податку з доходів з 01.01.2011р. унормовані приписами розділу IV Податкового кодексу України, а правила справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентуються положеннями розділу V Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, визначальне значення для обчислення податку з доходів позивача, фізичної особи-підприємцяё мають саме правила обрахування показників фінансової звітності, а відтак, правила обчислення доходу і витрат за ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Разом із тим, при обчисленні податку з доходів також додатково враховуватись як положення п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України (стосовно змісту господарської діяльності особи), так і положення ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України і ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України (стосовно юридичних наслідків вчинення особою нікчемних правочинів), адже доведений намір платника податків на безпідставне одержання податкової вигоди як за рахунок штучного проведення умисно збиткових господарських операцій, так і за рахунок відображення в обліку показників документів за нереальними господарськими операціями у межах нікчемних правочинів припиняє (нівелює) право особи на віднесення понесених видатків на розрахунки із державою по податку з доходів.

Так, відповідно до пп. 1 п. 4 ст. 177 Податкового кодексу України, до складу витрат платника податків включаються витрати, щодо вартості сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Тому, аналізуючи положення ст. 177 Податкового кодексу України у зв`язку із приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України, можна дійти висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування витрат/право на податкову знижку по податку з доходів та податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як:

1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги);

2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди;

3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату;

4) настання події виникнення права на податковий кредит;

5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

В Акті перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., відповідачем вказано, що позивачем були завищені задекларовані показники витрат унаслідок включення до складу витрат у розмірі 114 404,00 грн., а саме безпідставно включено до складу витрат собівартість реалізованого цементу у загальній сумі 114404,00 грн. («портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39 731,00 грн., «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74673 грн.), без документального підтвердження придбання даної продукції, чим порушено вимоги п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2744-ІУ зі змінами та доповненнями та завищено витрати всього 114404,00 грн., а саме 2019 рік на 114404,00 грн. (стор. 14 акту перевірки).

У силу п.п.54.3.2 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків (крім електронної перевірки) свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань. Відповідно до п.86.10 ст. 86 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Проте текст Акту перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., не містить жодних розрахунків відповідача з приводу з`ясування достовірних показників суми доходу платника. Епізод заниження доходу на суму унаслідок включення до складу витрат у розмірі 114 404,00 грн. (стор.14 акту) був виявлений контролюючим органом за рахунок кваліфікації як безоплатно одержаного того товару цементу («портландцемент 400» у кількості 17,35 т загальною вартістю 39 731,00 грн., «портландцемент ЦЕМ І 42,5» у кількості 32,68 т загальною вартістю 74 673,00 грн.), котрий було в подальшому реалізовано за номенклатурою поставки, відносно якої позивачем не було подано первинних документів на придбання саме цього різновиду цементу. При цьому, розбіжностей у кількості (обсягах) придбаного товару та реалізованого товару відповідачем у ході проведення перевірки не має, відповідних суджень у тексті Акту не викладено.

Водночас із цим, за Актом перевірки № 621/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 03.03.2020 р., Відповідачем підтверджено правомірність задекларованих Позивачем показників податкового кредиту з ПДВ за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 у сумі 797 057,00 гривень. (стор. 24 Акту перевірки).

З огляду на положення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.п. «а» п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України факт підтвердження податкового кредиту з ПДВ у сумі 797 057,00 грн. автоматично призводить до підтвердження (тобто визнання) обставин реальності господарських операцій придбання товару (цементу) на суму 1 260 454,86 грн. Окрім того, самостійно визначене контролюючим органом грошове зобов`язання платника податків з ПДВ у порядку п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України склало 827 032,00 (стор.23 Акту перевірки). З огляду на положення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.п. «а» п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України факт самостійного визначення контролюючим органом податкового зобов`язання з ПДВ у порядку п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у розмірі 827 032,00 грн. означає підтвердження (тобто визнання) обставин реальності господарських операцій придбання товару на суму 1 260 454,86 грн.

Оскільки у ході проведення перевірки контролюючим органом не було виявлено та документально зафіксовано фактів продажу Позивачем товару (цементу) понад кількість (обсяги, об`єми) придбаного товару, то висновки Відповідача про існування віртуального товару з невідомого джерела походження у такій же самій кількості слід визнати недоведеними.

Відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України (порушення якої було виявлено контролюючим органом згідно з Актом) платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Самостійно визначене контролюючим органом грошове зобов`язання платника податків з ПДВ у порядку п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України склало у сумі 797 057,00 гривень. (стор. 24 Акту перевірки).

З огляду на положення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.п. «а» п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України факт самостійного визначення контролюючим органом податкового зобов`язання з ПДВ у порядку п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у розмірі 797 057,00 гривень. (стор. 24 Акту перевірки), означає підтвердження (тобто визнання) обставин реальності господарських операцій придбання товару на суму 1 260 454,86 грн.

Оскільки текст Акту перевірки не містить правдивої та достовірної структури доходу позивача у розрізі кожної окремої господарської операції та загальних показників цих операцій у межах звітного податкового періоду, а розрахунки контролюючого органу ґрунтуються на арифметичному додаванні до задекларованих платником податків показників доходу грошового еквіваленту епізодів виявлених перевіркою порушень, то слід визнати, що застосований контролюючий органом алгоритм обчислення грошового зобов`язання з податку на доходи не узгоджується із правилами п.п. 54.3.2 ст.54 і п.86.10 ст.86 Податкового кодексу України, оскільки ґрунтується на недоведеності контролюючим органом факту реального існування додаткового товару - цементу із невідомого джерела походження, вартість якого у цілях обчислення податку з доходів була взята контролюючим органом на рівні реально придбаного позивачем цементу іншої номенклатури.

При цьому, стосовно такої правової категорії як «дохід» суд констатує відсутність у нормах Податкового кодексу України чіткого та поза розумним сумнівом достатньо конкретизованого визначення як терміну «прибуток», так суміжного терміну «дохід», через що, для його ідентифікації потрібно звернутись до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до змісту ст.1 згаданого Закону України, доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З приписів наведеної норми закону чітко і безумовно слідує, що для обрахунку показника розміру доходу особи обов`язково належить з`ясувати як вартість конкретного активу, котра залежить від умов конкретної господарської операції, так і розмір зобов`язань (якими обтяжений такий актив) та вимушеність їх виникнення, а також існування причинно-наслідкового зв`язку між подією понесенням витрат і ймовірністю (вірогідністю) одержання доходу унаслідок настання цієї події.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), а також з огляду на відсутність визначеного законом порядку встановлення вартості активу із невідомого джерела походження, суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли цей актив може бути оцінений або у порядку Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", або за ціною відчуження (реалізації).

Натомість у спірних правовідносинах контролюючий орган вартість товару - цементу із джерела невідомого походження, брав до розрахунку не за ціною відчуження продукції (ціною реалізації), а за ціною придбання цементу іншої номенклатури, хоча такого порядку реалізації владної управлінської функції податкового контролю чинним законом не передбачено.

Визнання контролюючим органом факту придбання Позивачем цементу і невстановлення факту знищення придбаного товару чи нестачі придбаного товару у поєднанні з визнаним перевіркою фактом продажу цементу під іншими назвами (найменуваннями) виключає правомірність донарахування ПДВ у порядку п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Звертаємо увагу суду і не те, що непідтвердженість події вчинення податкового правопорушення призводить до недоведеності заниження основного платежу та відсутності підстав для застосування штрафу. Вирішуючи спір у частині відповідності закону застосованого контролюючим органом штрафу за несвоєчасну реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних невиписаних платником на занижену суму грошового зобов`язання з ПДВ, потрібно врахувати, що п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України передбачено нарахування штрафу за не реєстрацію особою раніше вже складеної (тобто виписаної за самостійним рішенням платника податків, існуючої як річ матеріального світу) податкової накладної. При цьому, якщо стосовно випадку заниження платником грошових зобов`язань з податку або збору (тобто для події нескладання податкової накладної на операцію з поставки товару, виконання роботи, надання послуги; вчинення діяння із недоплати - заниження грошового зобов`язання) відповідальність у вигляді штрафу передбачена абз.2 і 4 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у розмірі 25 або 50 відсотків визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання (тобто суми недоплати - заниження податку, збору) відповідно. Водночас із цим, положеннями абз.1 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу або в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У спірних правовідносинах платник не виписував податкових накладних на ті грошові зобов`язання з ПДВ, котрі контролюючий орган кваліфікує як занижені. Також у спірних правовідносинах відсутні ознаки здійснення платником операції з постачання товарів/послуг на ті грошові зобов`язання з ПДВ, котрі контролюючий орган кваліфікує як занижені. Відтак, підстав для нарахування платнику штрафу у порядку абз.1 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України немає.

Окрім того, положеннями абз.2 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу або в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Окремо вказуємо на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), де визначено, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли міра юридичної відповідальності за недоплату - заниження грошових зобов`язань (що за своїм правовим змістом і є невизначенням податкових зобов`язань) з податку на додану вартість має обмежуватись виключно дією санкції за ст.123 Податкового кодексу України і не може додатково охоплюватись ще і положеннями ст.120-1 Податкового кодексу України, позаяк це призводить до поза будь-яким розумним сумнівом невиправданого втручання у право особи на майно у розумінні ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція).

Також при вирішенні спору який виник мж позивачем та відповідачем просимо врахувати практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), де надано оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору, а також рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 р., Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 р., та ухвалу Верховного суду від 16.07.2020 р., винесених за результатами розгляду справи № 520/677/2020, за позовом ТОВ «МАГАЗИНИ ПИВА» до ГУ ДПС України в Харківській області.

З приводу порушень пунктів 1 та 2 частини другої статті 6, абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р., що проявилось у заниженні обсягів заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 22 % які на твердження відповідача, позивач в період з 03.07.2018 по 01.07.2019 занизила на суму єдиного соціального внеску за рахунок приховування трудових відносин з фізичною особою ОСОБА_2 , який систематично протягом у період з липня 2018 по липень 2019 перебував в трудових відносинах з платником податків ОСОБА_1 на умовах укладеного нотаріального доручення, а також щодо пов`язаного із цим подання неповної звітності з Єдиного соціального внеску за період із липня 2018 року, по червень 2019 року, суд зазначає наступне:

Відносини з приводу укладання, зміни або припинення трудових відносин регулюються положеннями Кодексу законів про працю України. Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Частина третя статті 24 КЗпП України встановлює заборону на допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. На відміну від працівника, виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу. А трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Саме на такому способі тлумачення правової природи неодноразово наголошував Верховний суд в своїх постановах від 08.10.2018 у справі № 553/954/17, від 23.01.2018 у справі № 761/2846/16-ц, від 08.05.2018 у справі № 127/21595/16-ц, від 22.05.2019 у справі № 757/49315/16-ц.

Як було встановлено судом в ході розгляду справи, в якості доказів наявності факту приховування позивачем фактичних трудових із фізичною особою ОСОБА_2 , відповідач посилається лише на довіреність видану позивачем на ім`я ОСОБА_2 03 квітня 2018 р., за реєстровим номером 377 та пояснення подані позивачем під час проведення перевірки його господарської діяльності. При цьому, жодних інших документальних чи фактичних доказів виконання фізичною особою ОСОБА_2 трудової чи іншої систематичної роботи на користь позивача, відповідачем не надано.

Відповідно до положень відповідно до положень статті 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно приписів статті 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. За статтею 1003 Цивільного кодексу України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Таким чином, суд критично ставиться до доводів відповідача які ґрунтуються лише на факті видачі довіреності позивачем на ім`я фізичної особи ОСОБА_2 03 квітня 2018 р., за реєстровим номером 377 як на достатній підставі наявності факту фактичних трудових відносин між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 , а також на обставинах вказаних у письмових поясненнях позивача поданих відповідачу під час проведення перевірки. Крім цього, суд враховує, що відносини між позивачем та фізичної особою ОСОБА_2 , є сімейними в розумінні Сімейного кодексу України, оскільки ці особи проживають однією сім`єю без укладання шлюбу, що підтверджено рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.04.2013 р., у справі № 641/3427/13-ц.

Відповідно до ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень - задовольнити.

Скасувати рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код: 43143704) за результатами документальної планової виїзної перевірки господарської діяльності платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про донарахування військового збору на суму 1716,06 грн та нарахування штрафних санкцій на суму 858,03 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про збільшення зобов`язань зі сплати податку на додану вартість на суму 40097,00 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 10024,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про нарахування штрафу у розмірі 101,85 грн через затримку на 31 день сплати податку на додану вартість;

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про нарахування штрафу у розмірі 510,00 грн (за порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 , 44.3 статті 44. пункту 177.10 статті 177 Податкового Кодексу України);

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про нарахування штрафу у розмірі 170,00 грн (порушення пункту 63.3 статті 63, статті 66 Податкового Кодексу України);

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про нарахування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 40097,00 грн, в розмірі 50 % у сумі 20048 грн 50 коп;

- податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2020 року № 6 про донарахування податку із доходів фізичних осіб у розмірі 20592,72 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10296,36 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 року про нарахування штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 805,59 грн та пені у сумі 507,05 грн, на загальну суму 1312,64 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 року про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 1533,71 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 6 від 31 березня 2020 року про нарахування штрафних санкцій на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2516,89 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 31 березня 2020 року про донарахування ЄСВ на загальну суму 10422,70 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) М Ф-6 від 31 березня 2020 року про донарахування ЄСВ на загальну суму 25168,88 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за липень 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за серпень 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за вересень 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за жовтень 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за листопад 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за грудень 2018 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за січень 2019 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за лютий 2019 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за березень 2019 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за квітень 2019 року на сулу 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ за травень 2019 року на суму 170,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 31.03.2020 "Про донарахування штрафу за неподання звіту із ЄСВ" за червень 2019 року на суму 170,00 грн;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1473 (одну тисячу чотириста сімдесят три) грн. 28 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2021 року.

Суддя Зінченко А.В.