Справа № 200/969/21-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р. Справа№200/969/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код 43142826, 87515, Донецька область, вул.Італійська, 59) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-11733-43-У на суму 13153,15 грн. (з урахуванням наданих уточнень). Позов вмотивовано тим, що позивач звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про що зазначено в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі №200/2954/20-а. Крім того, з квітня 2018 року позивач є пенсіонером та отримує пенсію за інвалідністю, отже є особою, яка звільнена від сплати єдиного внеску.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. позивачем надана квитанція від 26.01.2021 №77962.

01 лютого 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивач з 14.11.2011 є самозайнятою особою (незалежна професійна діяльність), платником єдиного соціального внеску, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області. Формування вимоги обумовлено зменшенням суми боргу (недоїмки) на 5508,36 грн. за результатом судового оскарження (постанова Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2954/20-а від 11 листопада 2020 року). Зазначає, що вимога від 17.02.2020 №Ф-11733-43-У та від 17.02.2020 №Ф-11733-43 фактично є одним виконавчим документом, оскільки вимога з літерою «У» є узгодженою за результатом судового оскарження вимогою. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , з 14 листопада 2011 року по теперішній час зареєстрований як адвокат (самозайнята особа), перебуває на обліку в органах доходів і зборів Торецькому відділені Костянтинівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області.

Згідно довідки серії АВ №0914104 позивачу встановлена третя група інвалідності з 03.04.2018 та відповідно до відомостей відкритого сервісу Веб-порталу Пенсійного фонду України ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності з 03.04.2018.

17 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу № Ф-11733-43 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму18662,15 грн., що виникла станом на 31.01.2020.

Разом з цим, 11 листопада 2020 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2954/20-а скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року по справі №200/2954/20-а за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 17.02.2020 № Ф-11733-43 на суму 18 662,15 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 17 лютого 2020 року № Ф-11733-43 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині 5 508,36 грн. Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що станом на 31.01.2020 у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18662,15 грн., разом з цим, враховуючи те, що позивач отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання спірна вимога скасована в частині нарахувань, що виникли з 20.08.2019, тобто у розмірі 5508,36 грн.

За результатом судового оскарження вимоги № Ф-11733-43 Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано узгоджену вимогу № Ф-11733-43-У. Вказана вимога містить наступні реквізити: в порядковому номері у третій частині літеру «У» (інформація щодо узгодження вимоги), дату прийняття - 17.02.2020, суму недоїмки - 13153,79 грн., дату станом на яку наявна заборгованість у відповідному розмірі - 02.12.2020.

10 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області подана заява про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення 13153,79 грн. на підставі вимоги від 17.02.2020 № Ф-11733-43-У.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 13153,15 грн. (18662,15 грн. - 5508,36 грн.) виникла до 20.08.2019 та є узгодженою, оскільки загальна сума нарахувань станом на 31.01.2020 складала 18662,15 грн., при цьому, постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2954/20-а від 11 листопада 2020 року скасована вимога в частині 5508,36 грн.

Вказана заборгованість підтверджується наявними в інтегрованій картці показниками. Доказів сплати сум єдиного внеску після 20.08.2019 не надано.

Спірним питанням даної справи є правомірність винесення вимоги.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені положеннями Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон № 2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за встановленою формою, виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено: сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята); єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома); платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма); єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З наведеного вбачається, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (надалі також - Інструкція №449).

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Абзацом 3 пункту 2 розділу VІ Інструкції №449 визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VІ Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до п. 4 розділу VІ Інструкції при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Судом встановлено, що вимога на суму недоїмки 13153,15 грн. є узгодженою за результатом судового оскарження, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що формування вимоги №Ф-11733-43-У про сплату недоїмки у розмірі 13153,15 грн. із визначеною в третій частині порядкового номеру літери «У» є таким, що відповідає положенням Закону № 2464-VІ з дотриманням вимог, передбачених Інструкцією №449.

Посилання позивача на порушення відповідачем вимог Інструкції №449 в частині не надсилання вимоги №Ф-11733-43-У на суму 13153,15 грн. суд вважає безпідставним, оскільки первинно вимога сформована 17.02.2020 на суму боргу 18662,15 грн. та за результатом судового оскарження її сума зменшена до 13153,15 грн., що стало підставою для формування вимоги №Ф-11733-43-У із зазначенням в третій частині літери «У» та відповідно суми -13153,15 грн.

Суд зауважує, що передбачений обов`язок податкового органу надсилання вимоги має за своєю суттю мету узгодження суми боргу (недоїмки) та забезпечення можливості оскарження вимоги в адміністративному чи в судовому порядку, а надсилання узгодженої вимоги платнику податку впливає на дотримання вимог порядку з примусового стягнення недоїмки державною виконавчою службою, що не є предметом дослідження в даній справі.

В даному випадку наявність/відсутність дотримання процедури надсилання узгодженої у судовому порядку повторної вимоги із зменшеною сумою з 18662,15 грн. (первинно визначена недоїмка) до 13153,15 грн. (узгоджена сума недоїмки у судовому порядку) не спростовує висновку про правомірність складання вимоги за наявності законних підстав для визначення суми узгодженої недоїмки за єдиним внеском та її обґрунтованого розміру.

Твердження позивача про часткову сплату єдиного внеску, а саме за 2017 рік у розмірі 8448 грн., за 2018 рік - 9828,72 грн. не підтверджує погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску у повному обсязі, оскільки згідно вимог ч.6 ст. 25 Закону № 2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. З інтегрованої картки платника податку вбачається, що суми сплати зараховані на погашення сум недоїмки, пені, що виникли у порядку календарної черговості.

Твердження позивача на недоліки оформлення оскарженої вимоги, а саме визначення дати формування вимоги «17.02.2020», яка передує даті станом на яку сформована заборгованість «02.12.2020» суд вважає таким, що не спростовує висновку про правомірність складання вимоги за наявності законних підстав для визначення суми узгодженої недоїмки за єдиним внеском та її обґрунтованого розміру.

Твердження позивача про звільнення його від виконання обов`язків щодо сплати єдиного внеску на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4687/19-а від 11 липня 2019 року суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

11 липня 2019 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4687/19-а задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06.03.2019 № Ф-11733-43 на суму 7645,43 грн. з підстав застосування пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI ), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Рішення набрало законної сили.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464-VI.

Суд зауважує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4687/19-а від 11 липня 2019 року скасована лише вимога про сплату боргу від 06.03.2019 №Ф-11733-43, оскільки під час її формування діяла норма (пункт 9-4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI) яка тимчасово визначала право позивача не виконувати обов`язки зі сплати єдиного внеску, а не звільняла від вказаного обов`язку повністю.

Щодо посилання позивача на вимоги Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» який набрав чинності з 01.01.2021 суд зазначає наступне.

13 травня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України №592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон №592-ІХ).

Вказаним законом, зокрема, розширено коло платників податку, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. До таких платників, зокрема, віднесено особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих положень Закону №592-ІХ, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Таким чином, норма, яка звільняє позивача від виконання відповідного обов`язку застосовується до правовідносин, що виникли після 1 січня 2021 року, однак, під час розгляду справи судом встановлено, що нарахування сум єдиного внеску здійснено у період з 02.05.2018 по 19.07.2019.

Згідно з частиною 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до частини 1статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, сукупність вищенаведених, встановлених обставин справи, дає суду підстави вважати, що вимога Головного управління ДПС у Донецькій області від 17.02.2020 №Ф-11733-43- У на суму 13153,15 грн. є правомірною, а заявлені позивачем вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-11733-43-У на суму 13153,15 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош