Справа № 480/2014/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 р. Справа № 480/2014/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 480/2014/20

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС (надалі також відповідач, Сумська митниця ДФС), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8 984 грн. 40 коп.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, ідентифікаційний код 39420037) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6697 (шість тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що підставою відповідальності власника або уповноваженого ним органу є склад правопорушення, який включає два юридичні факти: порушення строків розрахунку при звільнення та вина власника чи уповноваженого ним органу. Вважає, що у Сумської митниці ДФС відсутня вина щодо затримки проведення повного розрахунку з позивачем. Вказує, що митниця перебуває в стані реорганізації, кошторис Сумської митниці ДФС на 2020 рік Головою ДФС не затверджувався. 02.01.2020 Сумською митницею ДФС закрито в Державній казначейській службі України в Сумській області всі рахунки, що підтверджується повідомленням про їх закриття. Державна фіскальна служба України листом від 09.01.2020 № 1/7д/99-99-05-09 (копія додається) зобов`язала голів ліквідаційних комісій митниць ДФС, зокрема, до 13 і 25 числа місяця 2020 року організувати направлення до відповідних територіальних органів Держмитслужби відомостей щодо нарахувань на оплату праці та проектів платіжних доручень на проведення вказаних виплат. На виконання зазначеного листа ДФС України Сумською митницею ДФС направлено до Слобожанської митниці Держмитслужби лист від 10.03.2020 №335/10/18-70-05-61 щодо розрахунку про заробітній платі працівників Сумської митниці ДФС за першу половину березня 2020 та розрахункових, зокрема і розрахунок по виплаті ОСОБА_1 (копія знаходиться в матеріалах справи). Таким чином, на виконання вказаної норми Бюджетного кодексу України всі виплати по заробітній платі працівників Сумської митниці ДФС здійснювала Слобожанська митниця Держмитслужби, як новий державний орган, який визначений правонаступником. Крім того, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в провадження суду перебуває адміністративна справа № 480/2011/20 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати. Оскільки однією з позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (з 28.02.2020 по період постановлення судом рішення), відповідач вважає, що стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року замінено відповідача по справі № 480/2014/20 з Сумської митниці ДФС, на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.01.1996 до 28.02.2020 працював в органах Сумської митниці різного підпорядкування, де обіймав різні посади, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 10-13).

Наказом голови комісії з реорганізації Сумської митниці ДФС № 94-о від 26.02.2020 ОСОБА_1 звільнено 28 лютого 2020 року з посади старшого державного інспектора відділу чергових Сумської митниці ДФС відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України Про державну службу, пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу Законів про працю України (а.с. 14).

Розрахунок при звільненні було проведено із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме перераховано на його картковий рахунок заробітну плату у розмірі 39183,16 грн.

Вищевказана обставина визнається сторонами, а також підтверджується історією по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 16-17), платіжним дорученням від 11.03.2020 № 922 (а.с. 36).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з позивачем на час звільнення проведено не повний розрахунок, позивач має право на отримання середнього заробітку за період з 29.02.2020 по 11.03.2020 (12 днів) в розмірі 6697,20 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

За змістом частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи 28.02.2020, а остаточний розрахунок з ним проведено лише 12.03.2020, тобто з порушенням строків, встановлених ст. 116 КЗпП України.

Вказану затримку при розрахунку з позивачем відповідач обґрунтовує тим, що митниця перебуває в стані реорганізації, кошторис Сумської митниці ДФС на 2020 рік Головою ДФС не затверджувався. 02.01.2020 Сумською митницею ДФС закрито в Державній казначейській службі України в Сумській області всі рахунки. У зв`язку з цим, Сумською митницею ДФС направлено до Слобожанської митниці Держмитслужби лист від 10.03.2020 №335/10/18-70-05-61 щодо розрахунку про заробітній платі працівників Сумської митниці ДФС за першу половину березня 2020 та розрахункових, зокрема і розрахунок по виплаті ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято посилання Сумської митниці ДФС на перебування в стані реорганізації та відсутність затвердженого кошторису, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача як роботодавця від обов`язку у встановлений законодавством про працю строк провести остаточний розрахунок із звільненим працівником. При цьому, Сумською митницею ДФС не доведено обставин, які перешкоджали завчасно звернутися до Слобожанської митниці Держмитслужби щодо розрахунку по заробітній платі позивача.

Враховуючи, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання компенсації у відповідності до частини 2 статті 117 КЗпП України за період з моменту звільнення і до проведення з ним фактичного розрахунку (з 29.02.2020 по 11.03.2020).

Виходячи з положень статті 27 Закону України Про оплату праці, за правилами, передбаченими абзацу третього пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Постанова) обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 3 розділу 3 Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Згідно із підпунктом (б) пунктом 4 розділу 3 Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до довідки Сумської митниці ДФС від 21.04.2020 № 05.02/53 Про розмір середньої заробітної плати про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 за період грудень 2019 року - січень 2020 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 558,10 грн. (а.с. 29).

Отже, середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені, обчислений шляхом множення середньоденного заробітку позивача (558,10 грн.) на кількість днів затримки розрахунку з 29.02.2020 по 11.03.2020 (12 днів), становить 6697, 20 грн.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме в частині стягнення з Сумської митниці ДФС на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6697, 20 грн.

З приводу доводів апеляційної скарги про наявність спору між сторонами у справі № 480/2011/20 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, предметом якого, зокрема, є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає, що наявність такого спору жодним чином не впливає на висновки суду у цій справі, оскільки предметом позову у цій справі є стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та в ході судового розгляду справи не встановлено наявність між сторонами спору про розміри належних звільненому працівникові сум. З цих підстав посилання скаржника на те, що ст. 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати, є безпідставними та необґрунтованими.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 по справі № 480/2014/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Л.В. Любчич