Справа № 560/2252/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2252/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 13 березня 2020 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області від 12.03.2020 р. №18-190 вих-20 без обмеження її максимальним розміром. Також просить зобов`язати відповідача виплатити відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. різницю у пенсії за минулий час, з 13 березня 2019 р. з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60 відсотків від розміру місячного заробітку за відповідною посадою працівника прокуратури, з якої вийшов на пенсію її чоловік, ОСОБА_2 . У зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 12.03.2020 р. №18-190 вих-20, виданої прокуратурою Хмельницької області. Головне управління відмовило у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав, з чим позивач не погоджується, вважаючи рішення відповідача протиправним.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Покликається на те, що підстави для перерахунку пенсії позивачки згідно з вказаною довідкою відсутні, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-р(ІІ)2019 підставою для проведення перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, є підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників прокуратури після 13.12.2019. Відтак, зміна розмірів посадових окладів працівників прокуратури, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, не є підставою для перерахунку пенсій.

Суд зупинив провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20. Після прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду провадження у справі поновлене.

Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.07.2012 року отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначену дружині прокурора, яка перебувала на його утриманні на момент смерті, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 60 % заробітку на відповідній посаді працівника прокуратури, з якої вийшов на пенсію її чоловік.

13 березня 2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру", ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ та відповідно до довідки прокуратури Хмельницької області від 12.03.2020 р. №18-190 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зазначена довідка видана з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019.

Рішенням Головного управління №68 від 19.03.2020 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, про що також повідомлено листом від 02.04.2020 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих станом на час виходу позивача на пенсію визначались статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Згідно з частиною 16 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім`ї.

Частиною 12 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відтак, станом на час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені ч.12, 16 та 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та застосовувались до неї.

У подальшому Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VІ до ст.50-1 Закону було внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, положення ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668 не зазнали.

Надалі, Законом України від 28.12.2014 року №76-VІІІ (далі - Закон №76-VІІІ) до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ були внесені наступні зміни, які передбачали, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

14.10.2014 року прийнятий новий Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015 року. Відповідно до ч. 20 ст.86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень цього Закону попередній Закон України "Про прокуратуру" із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин 3,4,6,11 статті 50-1 Закону. Крім того, Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІ внесені зміни до ч. 15 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, якими визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії згідно із Законом №1789-ХІІ до статті 50-1 неодноразово вносились зміни, а нова редакція ст. 50-1 Закону суттєво звузила і обмежила зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури та членів їх сімей, які були на утриманні на момент смерті, яким пенсія була призначена до набрання чинності новою редакцією.

У той же час, норми законів, які передбачили обмеження максимального розміру пенсії прокурорів, набрали чинності після призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а тому на неї поширюватись не повинні.

Частиною 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. Зважаючи на це, безпідставним є застосування до спірних правовідносин норм нового Закону №1697-VІІ в частині обмежень, оскільки такі могли б застосовуватись лише щодо прокурорів та працівників слідчих органів прокуратури та членів їх сімей, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами Закону №1697-VІІ та з дати набрання ним чинності.

Крім того, вищевказані зміни стосувались саме призначення пенсії, а не її перерахунку, відтак при перерахунку пенсії працівникам прокуратури, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", повинна застосовуватись норма, що визначає той відсоток пенсії, на який особа набула право на момент призначення пенсії.

Отже, оскільки пенсія позивачу була призначена відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції, чинній на той момент, тобто до набрання чинності Законом №1697-VІІ, положення щодо встановлення тимчасового обмеження максимального розміру пенсії або зменшення відсоткового розміру пенсії до неї не застосовуються.

Інакше кажучи, змінений порядок призначення, виплати та перерахунку пенсій не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до моменту таких змін, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії, оскільки подальші зміни до законодавства суттєво звузили набуте пенсіонером право на належний рівень пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17-рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.10.2011 року №10-рп/2011).

Суд також критично оцінює твердження відповідача про те, що Кабінетом Міністрів України не визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №826/8546/18 залишене без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Верховний Суд звернув увагу на те, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом покладено саме на Уряд. Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнане таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 установлений такий порядок виконання цього Рішення:

- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

У своєму рішенні від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України також зазначив, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Таким чином, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. При цьому, призначені колишнім працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Враховуючи це, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як члену сім`ї прокурора, що перебувала на його утриманні на момент смерті, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 60% заробітку на відповідній посаді працівника прокуратури та без застосування обмеження максимального розміру пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону з 13 грудня 2019 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії у зв`язку з тим, що змін розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13.12.2019 не відбулось. Також, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до норм Постанови № 657, яка відповідних обмежень не містить.

Верховний Суд у рішенні у Зразковій справі №560/2120/20 від 14.09.2020 року, яке залишене в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021 року, дійшов висновку, що з 13.12.2019 року особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII, мають право на перерахунок їх пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657) та такі пенсії перераховуються з 13.12.2019 року.

Вимогу позивача про зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром суд вважає обґрунтованою, виходячи з наступних міркувань:

1. Як вже було встановлено вище, перерахунок пенсії позивача слід здійснювати без обмеження її максимальним розміром, оскільки призначення пенсії відбулось до 01.01.2016 (дата відповідних змін щодо обмеження максимального розміру пенсії до законодавства, додатково: позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 12.11.2019 справа №360/1428/17) і позивач має право на відповідний перерахунок, що підтверджено під час цього судового розгляду.

Відповідач зазначену обставину не спростував.

2. Згідно із частинами 1 - 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення повинно відповідати меті адміністративного судочинства, якою є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета за змістом та суттю аналогічна положенню статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

3. Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64). Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95) При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

4. Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 також підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003)

5. Судом встановлено, що передумовою звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії стало те, що з 13.12.2019 особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657) і такі пенсії перераховуються з 13.12.2019.

У той же час, сама форма заяви про перерахунок пенсії не передбачає можливості внесення до неї якихось додаткових клопотань і відомостей, а тому особа, яка звертається з заявою, не зобов`язана щоразу окремо зазначати про усі аспекти перерахунку, які повинні бути враховані пенсійним органом.

6. Відмовляючи позивачу, відповідач у своєму рішенні окремо не висловлювався щодо конкретних аспектів перерахунку, зазначивши, що позивач не має права на перерахунок пенсії за цією підставою взагалі.

Натомість, у відзиві на позов відповідач заперечує не лише право позивача на перерахунок в цілому, але і прямо заперечує право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, хоча перерахунок пенсії позивача, як встановлено судом, відповідно до закону повинен здійснюватись без обмеження її максимальним розміром.

Отже, відсутність у спірному рішенні конкретних доводів, які стосуються виплати пенсії без застосування обмеження максимального розміру, не свідчить про те, що з цього питання між сторонами відсутній спір.

Як вбачається з позову, відзиву та інших документів у справі, спір щодо зазначеного аспекту перерахунку між сторонами існує, і у разі його невирішення по суті спосіб захисту порушеного права позивача не буде ефективним, а буде неповним, оскільки перерахунок пенсії з обмеженням її граничним розміром змусить позивача знову звертатись до суду з позовом.

7. На думку суду, позовні вимоги про захист права не можуть вважатись передчасними, якщо вони логічно, послідовно та правомірно випливають зі спірних правовідносин, тобто обумовлені порушенням законного права особи. З іншої сторони, порушення законного права особи може полягати і у тому, що відповідний орган держави не визнає за особою або оспорює таке її законне право без правомірних на те підстав, що призводить до неможливості реалізувати його зараз чи у подальшому, або до необхідності неодноразово звертатись за судовим захистом.

Порушене право позивача ( право на отримання пенсії у належному розмірі, право на правильний перерахунок пенсії) за своїм змістом та суттю є правом майновим. Відповідач порушує це право не лише безпосередньо актом відмови, викладеним у відповідному рішенні, але і подальшим запереченням ( не визнанням) за позивачем цього права, тоді як воно прямо випливає зі змісту закону та додатково підтверджене рішенням Конституційного Суду України. Враховуючи це, порушується також право особи, гарантоване ст. 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

8. Таким чином, оскільки у цій справі відповідач вже висловив свою позицію з питання, має чи не має позивач право на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, і зазначена позиція не відповідає вимогам закону, позовна вимога про зобов`язання перерахувати і виплатити пенсію без обмеження її максимальним розміром не може вважатись передчасною.

Цей висновок логічно випливає з того, що відповідач вже на час подання відзиву фактично не визнавав і заперечував право позивача на перерахунок і виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, відтак позиція органу пенсійного фонду з цього питання відома і зрозуміла. Зважаючи на це, зазначене не залишає підстав сподіватись, що вона зміниться у подальшому і у разі перерахунку пенсії позивача, він буде здійснений повно та всебічно, тобто без застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

9. Ще раз звертаючись до вимог ефективності засобу правового захисту у рішенні суду, яке у випадку задоволення позову, повинне бути таким, яке б гарантувало повний та всебічний захист та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду, суд застосовує принцип Верховенства Права.

Суд ще раз звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром прямо випливає з вимог закону, а відтак не може і не повинно залежати від наявності або відсутності окремої вказівки про це у резолютивній частині рішення суду.

Однак, враховуючи те, що відповідач прямо заперечує і фактично не визнає таке право позивача, стосовно цього аспекту наявний спір, оцінка якому дана вище, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок пенсії позивача без застосування обмеження пенсії її граничним розміром.

10. У даному випадку обраний судом спосіб захисту не є якимось особливим засобом захисту права "на майбутнє", а є лише ефективним способом (засобом) правового захисту станом на час вирішення спору, який:

- відповідає вимогам закону та міжнародним нормам у сфері захисту прав людини: Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, принципу Верховенства права,

- є ефективним та обґрунтованим,

- не є формальним,

- спрямований виключно на захист порушеного права та припинення порушення права позивача, яке триває,

- унеможливлює необхідність повторних звернень до суду,

- враховує інтереси позивача, яка є інвалідом, вдовою, і тому належить до соціально вразливих категорій громадян.

В частині виплати різниці в пенсії за минулий час з 13.03.2019 року слід відмовити, оскільки у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі №560/2120/20 зазначається про те, що вказаний перерахунок проводиться з 13.12.2019 року.

Велика Палата Верховного Суду щодо здійснення перерахунку пенсії з 13 грудня 2019 року зазначила наступне: "Первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697 до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76-VIII цю первинну редакцію з 1 січня 2015 року було викладено в новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», - тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону № 1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року). Тому частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (1 січня 2015 року - 12 грудня 2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру». Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що: перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії; відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13 грудня 2019 року, а відтак Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13 грудня 2019 року. При цьому позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 10 березня 2020 року, тобто просив виплатити йому різницю в пенсії за минулий час менш як за 12 місяців. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та підтримує висновок про те, що з 13 грудня 2019 року особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону № 1789-ХІІ або Закону № 1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури (зокрема, на підставі Постанови № 657); такі пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року."

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним:

1) визнати протиправним і скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача,

2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника ( як члену сім`ї прокурора, що перебувала на його утриманні на момент смерті) відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 60 % заробітку на відповідній посаді працівника прокуратури, на підставі довідки прокуратури Хмельницької області про розміри складових заробітної плати для перерахунку пенсії від 12.03.2020 р. №18-190 вих-20, з 13.12.2019 року, без застосування під час перерахунку і виплат пенсії обмеження її граничним розміром, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №68 від 19.03.2020 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника ( як члену сім`ї прокурора, що перебувала на його утриманні на момент смерті)

відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ

у розмірі 60 % заробітку на відповідній посаді працівника прокуратури,

на підставі довідки прокуратури Хмельницької області про розміри складових заробітної плати для перерахунку пенсії від 12.03.2020 р. №18-190 вих-20,

з 13.12.2019 року, без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром, та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 березня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок