Справа № 240/6415/20
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/6415/20

04 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу всіх сум належних йому у день звільнення (невиплати грошової компенсації за речове майно у розмірі 5027,74 гривень);

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплати грошової компенсації за речове майно у розмірі 5027,74 гривень) за період з 28.12.2006 по 23.03.2020 в сумі 327667,95 гривень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно. Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 27.12.2006 по 23.03.2020 в сумі 327667,95 грн.

Міністерство оборони України не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апелянт зазначає, що з урахуванням принципу розумності, справедливості та співмірності, істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком позивача за час затримки розрахунку, позов міг бути задоволений на суму 4 930,68 грн., а не на суму 327 667,95 грн., як зазначено судом в оскаржуваному рішенні.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.01.2021 залишив апеляційну скаргу Міністерства оборони України без руху з тих підстав, що апелянтом не наведено, яким чином саме під час винесення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки Міністерства оборони України.

01.02.2021 на виконання вимог ухвали від Міністерства оборони України надійшла заява, у якій скаржник просить відкрити апеляційне провадження у справі №240/6415/20 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, посилаючись на матеріально-правовий інтересо щодо предмета спору. Також зазначає, що оцінюючи аргументи скаржника, суд має перевірити чи не порушуються оскаржуваним рішенням його законні права, а без відкриття апеляційного провадження це зробити неможливо.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020.

Під час підготовки справи до апеляційного розгляду, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень цієї норми процесуального права, необхідною умовою, за наявності якої особа, що не брала участі у справи, така особа набуває права апеляційного оскарження судового, є вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Проте, на відміну від частини 1 статті 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду, у тому числі, із суб`єктивним критерієм, правила частини 1 статті 293 КАС України забезпечують дотримання принципу юридичної визначеності та сталості судового рішення, гарантуючи особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи.

У судовій практиці сформовано загальні принципи та підходи щодо прийнятності та обґрунтованості апеляційних та касаційних скарг осіб, які вважають, що рішення суду прийнято про їх права, обов`язки чи інтереси.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17 та від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи. Тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи виникли у зв`язку з прийняттям судового рішення у цієї особи нові права чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з апеляційною скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірено за скаргою належної особи.

Такий підхід повністю узгоджується з принципом верховенства права та такою його складовою як правова визначеність. Безпідставний перегляд призводить до порушення принципу правової визначеності (res judicata).

Застосування принципу юридичної визначеності докладно розроблено у практиці Європейського суду з прав людини. Міркування ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності сформульовані у багатьох справах, але ґрунтуються на однакових підходах. Для прикладу, у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19 лютого 2009 року), цей Суд зазначив:

« 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata … тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п.52, ECHR 2003-IX)».

Отже, ЄСПЛ допускає відхід від принципу юридичної визначеності як виняток, якщо для цього є певні обставини. Переліку цих обставин у практиці ЄСПЛ не сформовано - це питання національного законодавства. Кожна держава самостійно визначає які саме обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення. Проте ЄСПЛ дає їх якісну характеристику.

У справі «Христов проти України», рішення в якій перекладено на українську мову офіційно - Міністерством юстиції України, з посиланням на п. 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» ці обставини зазначені як «вагомі й непереборні». Обставини, за яких допускається перегляд судового рішення, у практиці ЄСПЛ не мають чітко окреслених меж, однак повинні бути істотними та переконливими.

Так, Міністерство оборони України обґрунтовуючи наявність права на оскарження судового рішення у даній справі, зазначає, що Міністерство оборони України має матеріально-правовий інтерес відносно предмета спору, у зв`язку з чим було подано апеляційну скаргу. Посилається на те, що інтерес Департаменту фінансів Міністерства оборони України при розгляді та задоволенні заявок на фінансування від військових частин полягає у забезпеченні частин необхідним фінансуванням в межах наявного ресурсу та виключенні необгрунтованих витрат, до яких відноситься передбачена оскаржуваним рішенням виплата в сумі 327 667 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Міністерства оборони України не вирішувалось, оскільки резолютивна частина рішення не містить прямих вказівок щодо права та обов`язків скаржника. Мотивувальна частина вказаного рішення також не містить суджень та висновків про права і обов`язки Міністерства оборони України. Скаржник не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Війської частини в ході вирішення питання про бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за неотримане речове майно

В межах спірних правовідносин рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків вичерпного кола осіб.

Таким чином, із урахування ст. 293 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що Міністерство оборони України, яке не було учасником справи, предметом спору якої є бездіяльність Військової частини щодо невиплати позивачу всіх належних йому у день звільнення, не має права на апеляційне оскарження судового рішення, ухваленого у цій справі, за умови якщо в рішенні суд не зробив прямого висновку про її права, інтереси та обов`язки.

При цьому, апелянтом не надано доказів, які б підтверджували порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та інтересів та не вказано, яким чином скасування оскаржуваного рішення відновить його порушені права та інтереси, якщо такі мали місце.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 293, 243, 248, 305, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
Апеляційне провадження у справі № 240/6415/20 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.