Справа № 522/18941/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р.м. ОдесаСправа № 522/18941/20

Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 26 січня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Ісмієвій А.І.

за участі:

представника апелянта Верхоли І.О.,

представника відповідача Діордіци В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року, у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом про примусове видворення за межі території України громадянина Узбекистану ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позивних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність видворення апелянта за межі України, так як апелянт постійно проживає в Україні з 2014 року, має постійне місце проживання, а також знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України та має неповнолітню дитину.

Тому, апелянт вважає, що його видворення за межі України порушить його право на повагу до сімейного життя, а також права його родини, члени якої є громадянами України.

В свою чергу, міграційним органом подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як відповідач є іноземцем, який не має законних підстав для перебування на території України, а також порушує вимоги міграційного законодавства України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Суворовського РВ в м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області «Про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства» від 29 серпня 2018 року, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 1992 р.н. вирішено примусово повернути в країну походження та зобов`язано його покинути територію України до 27 вересня 2018 року.

При цьому, 29 серпня 2018 року ОСОБА_2 повідомлено про прийняття відповідного рішення щодо його примусового повернення в країну походження та роз`яснено порядок оскарження даного рішення в судовому порядку.

В свою чергу, 27 жовтня 2020 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області повторно виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 .

В результаті проведеної перевірки міграційним органом встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_2 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

Тому, міграційним органом подано до суду даний адміністративний позов про примусове видворення іноземця за межі території України.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач не має законних підстав для перебування в Україні та порушує законодавство України, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України

Згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Колегією суддів встановлено, що міграційний орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про примусове видворення за межі території України громадянина Узбекистану ОСОБА_1 .

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що ОСОБА_2 не має законних підстав для перебування в Україні.

При цьому, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, після отримання рішення міграційного органу про примусове повернення в країну походження, ОСОБА_2 його не оскаржив та не виконав у встановлений строк.

В свою чергу, ОСОБА_2 продовжив перебувати на території України без законних підстав, чим продовжив порушувати законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Між тим, як вбачається з вищевикладених положень законодавства, порушення іноземцем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є достатньою підставою для примусового повернення іноземця в країну походження.

В даному випадку, факт порушення міграційного законодавства відповідачем, зокрема, встановлений постановою ДМС України про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД № 004713 від 29 серпня 2018 року, якою на відповідача накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог міграційного органу у даній справі.

В свою чергу, щодо доводів апеляційної скарги відповідача про можливе порушення його прав та прав його родини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України ОСОБА_4 та виховує з нею спільну дитину ОСОБА_5 .

При цьому, на підтвердження своїх посилань апелянтом надано акт проживання в цивільному шлюбі від 03 листопада 2020 рок, характеристику з місця проживання та копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В даному випадку, вказані докази не подавались відповідачем до суду першої інстанції.

При цьому, відповідачем не надано доказів неможливості подання відповідних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав враховувати вказані докази при перевірці законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Більш того, колегія суддів критично відноситься до наданих апелянтом пояснень про наявність у нього дитини на території України, так як у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_6 зазначений громадянин України ОСОБА_7 , а не громадянин Узбекистану ОСОБА_2 .

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Тому, керуючись ст.ст. 272, 288, 308, 310, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян