Справа № 280/3427/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/3427/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2020 (суддя Лазаренко М.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, в якому просив

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.04.2019 року №, №, , складені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується з висновками акту перевірки про отримання ним доходу у вигляді додаткового блага, внаслідок прощення боргу ЗАТ «ОТП банк». Посилається на те, що сума прощеного (анульованого) боргу платнику податків фактично становила курсова різниця, сума якої на момент прощення (анулювання) боргу була меншою за мінімально необхідний розмір, визначений у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення», оскільки платник податків вже здійснив часткове погашення боргу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; Акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам позивача та доказам, які були надані до суду за для правильного вирішення справи. Зазначає, що курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти, по відношенню до валюти прощеного боргу ( кредиту ), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Позивач зазначає, що не є додатковим благом прощення боргу по валютному кредиту, якщо його сума не перевищує курсову різницю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ ОТП Банк, був укладений Кредитний договір № МL-201/411/2008.

11 листопада 2014 року між ПАТ ОТП Банк та позивачем було укладено Додатковий договір №7 до Кредитного договору № МL-201/411/2008.

Відповідно до умов Додаткового договору, ОСОБА_1 11 листопада 2014 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, що станом на 11.11.2014 року в еквіваленті по курсу НБУ складає 518147,88 грн.

Пунктом 2.1.2. вказаного Додаткового договору № 7 за умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та Додаткового договору, сторони домовились, що Банк, керуючись ст.605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 65248,32 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладання цього Додаткового договору складає 965950,81 грн. і Позичальник буде вважатись таким що погасив свої боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі.

Застереження: Позичальник стверджує, що Банк проінформував його про необхідність сплати податків з суми прощеного боргу.

На виконання умов Додаткового договору № 7 позивач сплатив ПАТ ОТП Банк 35000,00 доларів США, що еквівалентно 518147,88 грн.

Таким чином, позивач зі своєї сторони виконав умови Додаткового договору шляхом погашення боргових зобов`язань в сумі 35000,00 доларів США, що еквівалентно 518147,88 грн., наслідком чого мало стати зі сторони кредитора скасування всієї суми пені, що була нарахована до моменту укладання цього Додаткового договору та анулювання (прощення) боргу.

Судом встановлено, що згідно довідки від 20.09.2019 вих. №202-01/202-5/151, наданої АТ ОТП Банк на вимогу ухвали суду про витребування доказів, ...11.11.2014 клієнтом ( ОСОБА_1 ) була внесена сума 35000,00 доларів США на погашення заборгованості кредиту, за якої було погашено:

- тіла кредиту на суму 27911,21 доларів США

- відсотків на суму 7088,79 доларів США

В результаті сума прощення боргу склала 65248,32 доларів США (тіло кредиту).

Відповідно до листа АТ «ОТП Банк» вих.№200-4/148 від 12.03.2019 позивача повідомлено, що фактичне списання частини боргу з балансового рахунку Банку відбулося 26.06.2015 року, відповідно до Рішення Правління Банку №177 от 25.06.2015 року. Таким чином, Банком, після фактичного списання частини боргу по Кредитному договору № МL-201/411/2008 від 27.02.2008 року було включено суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено (списано).

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2, п. 78.1, ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.01.2019 №34 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичної особи за ознакою доходу 126 та не подання у встановлений законодавством строк податкової декларації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено Акт від 25.02.2019 № 72/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою перевіркою, встановлено порушення:

1. підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, підпункту 164.2.17 пункту 164-2 статті 164; пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755. у частині не нарахування та не перерахування суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 192581,16 грн.

2. підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755. у частині не нарахування та не перерахування військового збору з доходу фізичних осіб у розмірі 14489,26 грн.

3. підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого фізичною особою не надано до Олександрівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 р.

Акт від 25.02.2019 № 72/08-01-13-05/ НОМЕР_1 працівниками відповідача позивачу не вручено у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою, про що ГУ ДФС у Запорізькій області складено Акт від 25.02.2019.

На підставі висновків Акту документальної позапланової невиїзної перевірки від від 25.02.2019 № 72/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № від 01.04.2019 про визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 240726,45 грн., у т.ч. основного платежу 192581,16 грн., штрафної (фінансової) санкції 48145,29 грн.,

- № від 01.04.2019 про визначення податкових зобов`язань з військового збору за результатами річного декларування на загальну суму 18111,57 грн., у т.ч. основного платежу 14489,26 грн., штрафної (фінансової) санкції 3622,31 грн.,

- № від 01.04.2019 про застосування штрафу за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи у розмірі 170,00 грн.

19.04.2019 позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу на вищезазначені податкові повідомлення-рішення з проханням їх скасувати.

20.06.2019 Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, відповідно до якої податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись із прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 01.04.2019, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб фіскальних органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податкового кодексу України (далі -ПК України).

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пункт 78.1 статті 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до п.п.78.1.1, п.п.78.1.2, п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

При цьому, пунктом 78.4.ст. 78 ПК визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

У відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акта індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 (справа №21-425а14), а також Верховного Суду у постановах від 06.02.2018 (справа №802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа №821/371/17) від 01.08.2018 (справа №821/1667/16), від 26.03.2020 (справа №813/823/16).

Так, судом встановлено, що 08.01.2019 року відповідачем винесено наказ №34 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 »

Вказаний наказ №34 від 08.01.2019 року були направлені на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням. Разом з наказом на адресу позивача було направлено повідомлення про проведення перевірки від 09.01.2019 року №5/227/14/08-01-13-05, з якого вбачається, що перевірка буде проведена за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, згідно до змісту акта перевірки від 25.02.2019 року невиїзна перевірки була проведена в приміщенні Головного управління ДФС у Запорізькій області, а саме м. Запоріжжя пр.Соборний,166.

Про зміну міста проведення перевірки позивача повідомлено не було.

Суд вказує, що лише дотримання умов та порядку проведення контролюючими органами перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути підставою для визнання правомірними рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами проведення таких податкових перевірок.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд враховує правову позицію судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформульованої в постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди мають надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність прийнятих за наслідками такої перевірки рішень, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зі встановлених обставин слідує, що змінивши місце проведення перевірки та не повідомивши про це позивача, контролюючий орган тим самим позбавив останнього можливості надати необхідні пояснення, документи, тощо.

Відтак, оскільки контролюючим органом не дотримано приписів податкового законодавства, що регулює порядок призначення та проведення податкових перевірок, суд доходить висновку про порушення контролюючим органом встановленої Податковим кодексом України процедури проведення документальної невиїзної позапланової перевірки позивача.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки факту дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення податкової перевірки.

Стосовно правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за наслідками проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суд зазначає наступне.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10 статті 86 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Аналіз приведених норм права дає підстави для висновку, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Приписами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12).

Таким чином, у випадку протиправності дій щодо проведення перевірки, прийнятий за її результатами індивідуальний акт має бути визнаним протиправним та скасовано.

Враховуючи те, що інформація про місце проведення перевірка отримана позивачем вже після проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що не спростовано відповідачем, суд доходить до висновку, що порушення процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, є неналежним доказом, виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених статтею 74 КАС України, за якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки, не можуть вважатись правомірним та підлягають скасуванню.

При цьому суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2018 в справі № 826/442/13-а, відповідно до якої перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Судом не досліджується питання оприбуткування позивачем додаткового блага, адже встановлені в ході апеляційного перегляду справи порушення процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є достатньою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами незаконної перевірки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.04.2019 №, №, , складені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 6190,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров