Справа № 120/6353/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 лютого 2021 р. Справа № 120/6353/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Т.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Господарець А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Міністерства внутрішніх справ України (вул. Ак. Богомольця, б. 10, м. Київ, 01601)

УМВС України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050)

про: визнання протиправним висновку та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправним рішення відповідача 1 від 10.08.2020 року щодо відмови у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року (далі - Порядок № 850) та зобов`язання відповідача 1 призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержаної травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справі відповідно до Порядку № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач 1, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 року у справі № 120/3620/19-а, повторно розглянув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності, за наслідками чого відмовив в отриманні одноразової грошової допомоги. Відмовляючи, відповідач послався на п. 4 Порядку № 850, яким визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплачених сум. Позивач з такою відмовою не погоджується та вважає протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.11.2020 року за вх. № 38271 позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в якій уточнено позовні вимоги.

Ухвалою від 24.11.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 10.12.2020 року розгляд справи вирішено продовжувати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 14.01.2021 року.

17.12.2020 року за вх. № 43887/20 відповідачем 1 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що не підлягають задоволенню. По суті спірних правовідносин пояснив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом відповідача 2 від 06.11.2015 року № 14 о/с його звільнено з органів внутрішніх справ. 12.12.2007 року позивач отримав травму хребта, з якою в подальшому ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» встановлено причинний зв`язок між захворюваннями позивача, що виники в подальшому. За результатами первинного обстеження МСЕК позивачеві 13.04.2016 року встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700 грн.. За результатами повторного обстеження МСЕК, позивачеві 23.04.2019 року встановлено ІІ групу інвалідності. З огляду на зазначене позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, проте останньому було відмовлено у задоволенні його заяви. Свою відмову відповідач 1 обґрунтовує тим, що виплата одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. Так як після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, відповідно правових підстав для призначення позивачеві одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 немає.

21.12.2020 року за вх. № 44353 представником відповідача 1 надано до суду клопотання, в якому останній просить суд забезпечити участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконфернцзв`язку.

Ухвалою від 11.01.2021 року клопотання відповідача 1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфернцзв`язку задоволеною та забезпечено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У судове засідання 14.01.2021 року в режимі відеоконференцзв`язку представник відповідача 1 не з`явився, оскільки Печерський районний суд м. Києва позбавлений технічної можливості забезпечити участь представника відповідача 1 в даному судовому засіданні. Позивач вважав за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача 1 та надав пояснення по суті спірних правовідносин. Судове засідання відкладено на 26.01.2021 року.

20.01.2021 року за вх. № 2927 Печерським районним судом м. Києва надіслано лист, в якому останній повідомив, що у зв`язку з переїздом в нове приміщення проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції на 14.01.2021 року о 12.00 год. не вбачається можливим.

У судове засідання 26.01.2021 року представник відповідача 1 не з`явився. Про час, лату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

Позивач вважав за можливе розгляд справи продовжувати за відсутності відповідача 1 та заявив усне клопотання про залучення у якості співвідповідача у справі УМВС України у Вінницькій області з огляду на те, що безпосередню виплату грошової допомоги, у разі задоволення позову безпосередньо здійснювати вказаний суб`єкт.

Ухвалою від 26.01.2021 року залучено до участі у справі у якості відповідача 2 - УМВС України у Вінницькій області. Судове засідання відкладено на 16.02.2021 року.

Ухвалою від 02.02.2021 року виправлено, допущену в ухвалі від 26.01.2021 року, описку в найменуванні відповідача 2.

08.02.2021 року за вх. № 6364 представником відповідача 2 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній позов вважає безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що ним не допущено протиправних дій чи бездіяльності щодо позивача, адже відповідно до вимог Порядку № 850 було отримано документи на призначення одноразової грошової допомоги, сформовано відповідний висновок та направлено його відповідачеві 1. Проте рішення щодо затвердження висновку, призначення та виплати одноразової грошової допомоги не є повноваженнями відповідача 2. Додатково відповідач 2 зазначив, що первинне установлення позивачеві ІІІ групи інвалідності та відповідного ступеня втрати працездатності відбулося у 2016 році, при повторному огляді у 2019 році йому установлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності, що перевищує установлений Порядком № 850 дворічний термін.

У судове засідання 16.02.2021 року представник відповідача 1 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. причин неявки суду не повідомив.

Позивач та представник відповідача 2 вважали за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача 1. Представник відповідача 2 надала пояснення щодо позовних вимог, розпочато дослідження доказів по справі. Судом також було з`ясовано, шо позивачем у заяві про уточнення позовних вимог допущено описку щодо дати відмови відповідачем 1 про затвердження висновку та відмови позивачеві у призначенні допомоги, замість вірної 10.08.2020 року, позивач вказав 03.08.2020 року. Судове засідання відкладено на 25.02.2021 року.

У судовому засіданні 25.02.2021 року було закінчено дослідження доказів, сторони надали додаткові пояснення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Наказом УМВС України в Вінницькій області від 06.11.2015 року № 164 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

12.12.2007 року позивачем отримано травму хребта, у зв`язку із цим він знаходився на амбулаторному лікуванні. За фактом отримання травми складено акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 18.12.2007 року, акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 18.12.2007 року та висновок службового розслідування по факту отримання травми від 18.12.2007 року.

Постановою ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" № 22 від 21.12.2015 року встановлено, що травма отримана позивачем пов`язана з виконанням службових обов`язків, а захворювання пов`язанні з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказано, що позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 13.04.2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків.

24.11.2016 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700 грн. 00 коп..

23.04.2019 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 096887 від 23.04.2019 року.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850. Відповідачем 2 дані матеріали направлено до відповідача 1.

Листом за вих. № 15/2-2884 від 23.07.2019 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачеві у зв`язку з їх невідповідністю вимогам п. 4 Порядку № 850.

Листом за за вих. № 184/22-2019 від 06.08.2019 року відповідачем 2 повідомлено позивача, що матеріали на виплату одноразової грошової допомоги повернуто з МВС України як такі, що не відповідають вимогам п. 4 Порядку № 850 та повернуто подані матеріали у зв`язку із відсутністю потреби.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду, рішенням якого від 11.01.2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2020 року, позовну заяву задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, що виразились у поверненні документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності ОСОБА_1 , без прийняття рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти рішення відповідно до п. 9 Порядку № 850, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем 2, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 року у справі № 120/3620/19-а, було складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 03.08.2020 року, який було направлено на розгляд та затвердження відповідача 1. Відповідач 1 повторно розглянув матеріали та висновок відповідача 2 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, за наслідками чого 10.08.2020 року відмовив у затвердженні вказаного висновку від 03.08.2020 року та відповідно відмовив позивачеві в отриманні одноразової грошової допомоги. Відмовляючи, відповідач 1 послався на п. 4 Порядку № 850, яким визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про міліцію", Законом України "Про Національну поліцію", який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,

- у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,

- у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,

- у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пп. 2 п. 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у п. 7 Порядку № 850.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п. 8 Порядку № 850).

Згідно із п. 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами п. 10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Системний аналіз наведених норм доводить, що на час виникнення спірних відносин за позивачем, як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із п. 15 р. ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію».

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850.

Відповідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, суд звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правовідносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

До того ж, суд звертає увагу на те, що положеннями ст. 23 ЗУ «Про міліцію», які втратили чинність із набранням чинності ЗУ «Про національну поліцію», не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, п. 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, оскільки положення ЗУ «Про міліцію» втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема, у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями п. 4 Порядку № 850 двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі № 711/1837/18.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, суд звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 23.04.2019 року, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлена позивачеві 24.11.2016 року. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

За таких обставин, оскаржуване рішення відповідача 1 щодо відмови у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку № 850 є правомірним та як наслідок позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та безпідставними, відповідно задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержаної травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справі відповідно до Порядку № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Водночас з огляду на те, що встановлення позивачеві ІІ групи інвалідності відбулося після спливу, встановленого чинним законодавством 2-х річного строку, відповідно відсутні будь-які підстави для призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержаної травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справі відповідно до Порядку № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Тож позовні вимоги у цій частині також задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України «Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» № 850 від 21.10.2015 року та ст. 2, 6, 73-77, 139, 241, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 10.08.2020 року щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержаної травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справі відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач 1 -Міністерство внутрішніх справ України (вул. Ак. Богомольця, б. 10, м. Київ, 01601)

Відповідач 2 - УМВС України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 02.03.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна