Справа № 540/3529/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3529/20
10 год. 47 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Бєрьозки Ю.В., представника відповідача Хамидової Е.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про стягнення заборгованості щодо недоплаченого посадового окладу прокурора,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Херсонської обласної прокуратури (відповідач) з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Херсонської обласної прокуратури (відповідач) недоплачені суми посадового окладу прокурора за період з липня 2015 року по квітень 2020 року включно у загальному розмірі 1958878 грн. з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" (станом на 2015 рік), посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлювався у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року -11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Згідно із п. 1 ч. 4 цієї ж статті, посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: прокурора регіональної прокуратури - 1,2. Відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі: керівника місцевої прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора місцевої прокуратури. З 01.01.2017 набрали чинності зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" у вигляді викладу цієї частини у наступній редакції "Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".

З 25.09.2019 ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" викладена у такій редакції: "Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а зі січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року". Водночас, Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-УІІІ доповнено розділ VI Бюджетного кодексу України пунктом 26, відповідно до якого установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" на практиці з липня 2015 року не застосовувались та не застосовуються, а позивачу виплачували посадові оклади у значно меншому розмірі, ніж встановлено законом. Позивач посилається на рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26 березня 2020 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14 жовтня 2014 року зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, позивач вважає, що рішенням Конституційного Суду України підтверджено той факт, що "вирішення питання заробітної плати прокурорів, передбаченої статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" як це закріплено у пункті 26 "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, порушує конституційний принцип пріоритету (верховенства) закону і посягає на верховенство права як основоположний принцип держави". Позивач вважає, що з липня 2015 року і по травень 2020 року йому незаконно не виплачували у повному обсязі посадовий оклад, встановлений ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", чим порушено його право на належний рівень оплати праці.

Ухвалою від 16.11.2020 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

07.12.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Херсонська обласна прокуратура заперечує проти позову, мотивуючи тим, що до 14.12.2015 порядок матеріального забезпечення прокурорів визначався ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ. За змістом наведеної норми, розмір посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років, що є складовими заробітної плати прокурорів, затверджувався Кабінетом Міністрів України. Закон України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ набрав чинності 15.07.2015, крім статті 12 (місцеві прокуратури) та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набрали чинності з 15.12.2015 (абзац 3 п.1 розд. XII "Прикінцеві положення"). З набранням чинності Законом № 1697-УІІ втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ , крім, зокрема, ч. 1 ст. 49, яка втрачає чинність з 15.12.2015 (п. 3 розд. XII "Прикінцеві положення"). Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1789-ХІІ заробітна плата прокурорів складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для належного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури та визначено розміри посадових окладів прокурорів. Законом України № 1697-УІІ визначено нові розміри посадових окладів працівників органів прокуратури, згідно з ч. 2 ст. 81 Закону № 1697-УІІ заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.07.2015 - 10 мінімальних заробітних плат, з 01.01.2016 - 11 мінімальних заробітних плат, з 01.01.2017 - 12 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом прокурора регіональної прокуратури - 1,2.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 доповнено розділ VI "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України пунктом 26 відповідно до якого, зокрема, норми ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У зв`язку з внесенням змін до Бюджетного кодексу України, положення ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" не застосовувались при нарахуванні та виплаті заробітної плати прокурору. Розмір посадових окладів працівників органів прокуратури після набрання чинності Законом № 1697-УІІ визначався, як і раніше, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 30.08.2017 № 657. Виплата щомісячної надбавки за вислугу років здійснюється у розмірах, передбачених постановою КМУ від 09.12.2015 № 1090 "Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури". Враховуючи, що позивач протягом липня-листопада 2015 року обіймав посаду прокурора Цюрупинського району Херсонської області , то і заробітна плата у вказаний період розраховувалась, виходячи з посадового окладу прокурора району, який складав 2080 грн. Водночас, відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону № 1697-УІІ до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури. Підпунктом "в" пункту 5-1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону № 1697-УІІ визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах призначаються прокурорами місцевих прокуратур - за умови успішного проходження ними тестування. Отже, враховуючи норми пункту 1 -1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону № 1697-УІІ у їх взаємозв`язку з нормами абзацу 3 пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону, прокурори міських, районних, міжрайонних і районних у містах прокуратур, які до 15.12.2015 здійснювали повноваження місцевих прокуратур, не мали статусу прокурів місцевих прокуратур і, відповідно, на них не поширювали свою дію норми частини 3 статті 81 Закону № 1697-УІІ. Питання оплати праці таких прокурорів визначались частиною 1 статті 49 Закону №1789-ХІІ, а розміри їх посадових окладів були встановлені Постановою КМУ.

Відповідач вказує, що позивач, 14.12.2015 був звільнений з посади прокурора Цюрупинського району Херсонської області та призначений на посаду прокурора відділу прокуратури Херсонської області, на посаду керівника місцевої прокуратури позивач не призначався та вказану посаду не обіймав. Отже, правові підстави для нарахування та виплати позивачу заробітної плати як керівнику місцевої прокуратури відповідно до приписів ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ у період з 15.07.2015 по 14.12.2015 відсутні. З 05.12.2015 по 07.10.2016 позивач обіймав посаду прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим прокуратури Херсонської області, а з 07.10.2016 по 05.05.2020 - прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області. Відповідно до постанови КМУ № 505 (зі змінами) посадовий оклад прокурора відділу прокуратури області протягом грудня 2015 року-серпня 2017 року складав 1996 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 № 657 внесено зміни до постанови КМУ № 505 щодо розмірів посадових окладів прокурорів. Так, додатком № 2 до постанови КМУ № 505 (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 657) визначено посадовий оклад прокурора прокуратури області у розмірі 5730 грн. При розрахунку заробітної плати позивачу застосовано посадові оклади у розмірі 2080 грн. (за липень-листопад 2015 року), 1996 грн. (за грудень 2015 - серпень 2017 року) та 5730 грн. з вересня 2017 року. Таким чином, розрахунок заробітної плати позивачу здійснено, виходячи з розмірів посадового окладу, визначеного постановою КМУ № 505 (зі змінами). Рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням. Крім того, з 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відтак, відповідно до положень ч. З ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" розмір посадового окладу з січня 2017 року мав би визначатись, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на перше січня календарного року (1600 грн.), а не мінімальної заробітної плати як це зазначено у розрахунку позивача (3200 грн). Аналогічно безпідставно позивачем розраховано розмір посадового окладу, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2018, 2019, 2020 роки. Проте, приписи статті 81 Закону № 1687-УІІ не підлягали застосуванню, оскільки розміри посадових окладів та порядок їх визначення врегульовано постановою КМУ № 505 від 31.05.2012, приписами Бюджетного кодексу України та Прикінцевими положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Ухвалою від 11.12.2020 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 18.01.2021.

16.01.2021 до суду позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог , в якій просить стягнути недоплачені суми посадового окладу за період липень 2015 року - квітень 2020 року у сумі 988410 грн. 81 коп., посилаючись на помилку при розрахунку та надаючи суду висновок експерта судової економічної експертизи № 11 від 12.01.2021. Також позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що місцеві прокуратури за своїм статусом були прирівняні до районних, тому з дня набрання чинності Закону України "Про прокуратуру" позивач мав такі ж гарантії по оплаті праці, як і керівник місцевої прокуратури. Не погоджується з позицією прокуратури щодо того, що у період роботи в органах прокуратури Херсонської області з 15 липня 2015 року по день звільнення він не мав статусу прокурора місцевої прокуратури та на нього не поширювалися положення частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру". Вказує на те, що пунктом 11 Перехідних положень до розділу VIII Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокурори. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури. Позивач зазначає, що відповідач не спростував того факту, що не відповідає Конституції України окреме положення п. 26 розділу УІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, вони є не конституційними з моменту їх прийняття. Відсутність фінансових можливостей державного бюджету також не є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Відтак, доводи відповідача щодо відсутності коштів та правових підстав, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України та Бюджетний кодекс, для виплати заробітної плати позивачу, відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", є необґрунтованими.

Ухвалою від 18.01.2021 відкладено підготовче засідання за клопотанням представника відповідача на 08.02.2021.

02.02.2021 від Херсонської обласної прокуратури надійшло письмове пояснення.

08.02.2021 протокольною ухвалою за письмового згодою представників сторін закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті.

19.02.2021 від позивача надійшла заява про покладення судових витрат у вигляді витрат на проведення економічної експертизи в сумі 5066 грн. 54 коп. на відповідача.

Представник позивача просить задовольнити позов, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 08.02.2021 оголошено перерву до 22.02.2021, 22.02.2021 продовжено розгляд справи.

22.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом встановлено, що з липня 2005 року по травень 2020 року ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Херсонської області на різних посадах, з 02.10.2014 по 14.12.2015 займав посаду прокурора Цюрупинського району Херсонської області; з 15.12.2015 до 07.10.2016 посаду прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим прокуратури Херсонської області; з 07.10.2016 по 05.05.2020 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області.

Посадовий оклад позивача на посаді прокурора Цюрупинського району Херсонської області складав 2080 грн. (липень 2015 року - листопад 2015 року ). 14.12.2015 ОСОБА_1 був звільнений з посади прокурора Цюрупинського району Херсонської області та призначений на посаду прокурора відділу прокуратури Херсонської області. З 15.12.2015 по 06.10.2016 позивач обіймав посаду прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим прокуратури Херсонської області, посадовий оклад позивача як прокурора відділу прокуратури області дорівнював 1996 грн.

З 07.10.2016 позивач працював прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області, був звільнений 05.05.2020 з посади та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 № 657 внесено зміни до постанови КМУ № 505 щодо розмірів посадових окладів прокурорів. Так, додатком № 2 до постанови КМУ № 505 (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 657) визначено посадовий оклад прокурора прокуратури області у розмірі 5730 грн. Такий оклад був у позивача з вересня 2017 року по день звільнення.

Розмір посадового окладу виплачувався відповідно до постанови КМУ від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", яким затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури та визначено розміри посадових окладів прокурорів ( зі змінами, внесеними постановою КМУ від 30.08.2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури").

Позивач за період служби 2015-2020 рр. не пред`являв вимог щодо виплати йому посадового окладу в іншому, більшому розмірі.

Оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України

До 14.12.2015 порядок матеріального забезпечення прокурорів визначався ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (1991 року). За змістом наведеної норми, розмір посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років, що є складовими заробітної плати прокурорів, затверджувався Кабінетом Міністрів України. Схема посадових окладів працівників органів прокуратури визначалась постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" із урахуванням відповідних змін. Постановою КМУ № 505 було надати право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів . Також передбачено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала законної сили 06.09.2017, підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-УІІ набрав чинності 15.07.2015, крім статті 12 (місцеві прокуратури) та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набрали чинності з 15.12.2015 (абзац 3 п.1 розд. XII "Прикінцеві положення"). З набранням чинності Законом № 1697-УІІ втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ 1991 року, крім, зокрема, ч. 1 ст. 49, яка втрачає чинність з 15.12.2015 (п. 3 розд. XII "Прикінцеві положення").

Згідно статті 12 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №1697-VII) у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону. За приписами статті 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Законом України № 1697-УІІ визначено нові розміри посадових окладів працівників органів прокуратури. Ч.3 ст. 81 Закону передбачалось, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат (в подальшому розмір окладу змінювався). Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом прокурора регіональної прокуратури - 1,2. В подальшому з 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та визначено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а в подальшому посадовий оклад був збільшений до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (Закон № 113-IX від 19.09.2019).

Відповідно до пункту 13 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. Кабінетом Міністрів України на виконання приведених приписів не приведено нормативно-правові акти у відповідність до цього Закону.

Після прийняття Закону України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", були прийняті Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та Закон України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Так, Законом № 79-VIII доповнений розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України , зокрема, п. 26, який передбачив, що норми і положення статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 9 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Аналогічні норми містить ч.2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці". Згідно статті 13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно п.п. 1, 18 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджет - це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду; головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень. За змістом ст. 22 Бюджетного кодексу України бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головний розпорядник бюджетних коштів, згідно з ч. 5 п. 7 ст. 22 Бюджетного кодексу України, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. Видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу (ч. 1 ст. 30 Бюджетного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За приписами статті 89 Закону України "Про прокуратуру" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України. Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" норми і положення, зокрема, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Законами України про Державний бюджет України на 2015 рік та подальші періоди видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачались, з часу набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" розміри окладів працівників органів прокуратури регулювалися постановами Кабінету Міністрів України та Законами України про Державний бюджет України, тому відповідач не мав правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Ст. 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Органи прокуратури здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених законами про Державний бюджет України на відповідний рік. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Тому, дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати виходячи з окладів прокурорів, які вказані у ст. 81 Закону № 1697-VІІ у період з 15.07.2015 (дата набрання чинності Закону № 1697-VІІ) по день звільнення позивача не можуть бути визнані протиправними, оскільки вони відповідали вимогам нормативно-правових актів, які були чинними у зазначений період.

Законом України № 113-ІХ від 19.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.05.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесені зміни до Закону України "Про прокуратуру" 1697-VІІ від 14.10.2014, зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ ), ст. 15 Закону "Про прокуратуру" визначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах.

Відповідно до п.3 розділу ІІ "При кінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким чином, до початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, оплата праці прокурорів здійснюється в порядку, встановленому КМУ. Такий порядок був викладений саме в постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - Постанова №505)).

Норма пункту 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ є діючою та не визнана неконституційною.

Обласна прокуратура розпочала роботу з 11.09.2020, а позивача було звільнено 05.05.2020 з посади та органів прокуратури.

Таким чином, позивач у період роботи в органах прокуратури області з 15 липня 2015 року по день звільнення не мав статусу прокурора місцевої прокуратури, атестацію не проходив, та відповідно на нього не поширювалося положення норм частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" щодо розмірів посадових окладів прокурора місцевої прокуратури. Питання оплати праці таких прокурорів визначались частиною 1 статті 49 Закону №1697-VII, а розміри їх посадових окладів були встановлені Постановою КМУ.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Щодо доводів позивача, наведених у поясненні стосовно протиправності не нарахування йому заробітної плати у розмірі, визначеному ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з огляду на прийняте Конституційним Судом України рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18), то суд зауважує наступне.

26 березня 2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі № 6-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом другим резолютивної частини рішення встановлено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України та ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту наведеної норми слідує, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням. У рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційним Судом України в рішенні № 6-р/2020 від 26.03.2020 прямо вказано про втрату чинності положеннями закону саме з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 26 березня 2020 р. Натомість спірні правовідносини між сторонами виникли щодо заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за липень 2015 року - квітень 2020 року.

Відповідач, у спірних відносинах, був зобов`язаний і діяв у межах та на підставі того законодавства, яке існувало на час виникнення спірних відносин, а тому висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 26.03.2020 року №6-р/2020 не можуть бути підставою для перерахунку та виплати позивачу заробітної плати за період з 04.11.2016 року по 26.03.2020 року відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" відповідно до заявлених позовних вимог. Щодо правовідносин між сторонами, які виникли після рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року № 6-р/2020 щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі за період з 27.03.2020 року по 10.09.2020 року, то суд вже зазначив, позивач не займав посаду прокурора обласної або окружної прокуратури.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності щодо нарахування та виплати заробітної плати в період проходження позивачем служби в органах прокуратури, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 березня 2021 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 106020000