Справа № 420/14110/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №194571-52 від 15.06.2020р.

Ухвалою суду від 30.12.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям податкової вимоги №194571-52 від 15.06.2020р., зазначивши, що 19.01.2018р. була відправлена податкова декларація Єдиного податку - фізичної особи -підприємця за 2017 рік з невірно вказаними обсягами доходу за звітний період, а також суми сплати єдиного податку. Єдиний податок за 2017 рік сплачений у розмірі 13 570,15 грн.(07.11.2017р. - 6525,95 грн.; 12.12.2017р. -3359,00 грн., 29.12.2017р. - 3685,20грн.). 29.03.2018р. позивачем була подана уточнююча форма з вірно вказаною уточненою сумою податкових зобов`язань, але не вірно вказаною сумою єдиною внеску, яка підлягала перерахуванню у бюджет (р.15) тим самим невірно вказана сума зменшення (р.18). 31.07.2018р. була подана уточнююча форма в якій всі рядки було заповнено вірно. 26.06.2019р. була подана ліквідаційна податкова декларація єдиного податку і подано лист з проханням зробити перерахунок податкових зобов`язань, так як в кабінеті платника виникла пеня у розмірі суми на яку було зроблено зменшення 29.03.2018р.(117000). Позивач, посилаючись на те, що всі суми податкового зобов`язання були сплачені відповідно до норм чинного законодавства та те, що діючим законодавством встановлена заборона на період встановлення карантину проведення планових заходів із здійснення державного нагляду, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

18.01.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача у повному обсязі. Так, відповідач вказав, що податковий борг у ОСОБА_1 виник в результаті несплати у граничний термін грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 19.03.2020р. № відповідно до акту про результати камеральної перевірки з питань своєчасності сплати податків та зборів до бюджету фізичної особи -підприємцем ОСОБА_1 . Відповідач вказав, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області, на спрощеній системі оподаткування є платником єдиного податку, ІІІ групи та позивачем порушено строки, визначені п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України. Поряд з цим, відповідач вказав, що мораторій на проведення камеральних перевірок відсутній.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

19.03.2020р. головним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізисних осіб Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області, у приміщенні Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, у порядку ст.76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку платника податків фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати єдиного податку за період з 19.02.2018р. по 29.03.2018р., 21.05.2018-01.06.2018, за результатами якої складено акт №003032/15-32-52-06/ НОМЕР_1 від 19.03.2020р.

В ході проведення перевірки встановлено, що:

- граничний термін сплати по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 23.01.2018р. -19.02.2018р, а дата сплати 29.03.2018р.;

- граничний термін сплати по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 23.01.2018р. -19.02.2018р, а дата сплати 21.03.2018р.;

- граничний термін сплати по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 11.04.2018р. -21.05.2018р, а дата сплати 01.06.2018р.;

19.03.2020р. ГУ ДПС в Одеській області, на підставі висновків акту №003032/15-32-52-06/ НОМЕР_1 від 19.03.2020р. прийняв податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020р., яким застосував до ОСОБА_1 штраф у розмірі 22091,34 грн. Зазначене рішення отримано позивачем 14.05.2020р.

15.06.2020р. ГУ ДПС в Одеській області складено податкову вимогу, якою визначено ОСОБА_2 , що станом на 14.06.2020р. за ним рахується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 23058,73грн.

Позивач, не погоджуючись із вимогою про сплату судового збору звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 293.1. ст. 263 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно із п. 296.3. ст. 269 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи) у складі податкової декларації платника єдиного податку за IV квартал податкового (звітного) року подають також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Відповідно до п. 300.1. ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Пунктом 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Предметом розгляду справи є податкова вимога №194571-52 від 15.06.2020р. якою визначено ОСОБА_2 станом на 14.06.2020р. заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 23058,73грн.

При цьому, податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020р., яким застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 22091,34 грн. на підставі висновків акту №003032/15-32-52-06/ НОМЕР_1 від 19.03.2020р., не скасовано та позивачем не оскаржене.

Щодо посилання позивача на те, що вимога винесена під час дії мораторію, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 52-2 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Згідно із п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Тобто зміни, внесені до Податкового кодексу України, не передбачають обмежень щодо проведення камеральних перевірок.

В свою чергу, 19.03.2020р. головним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області була проведена саме камеральна перевірка.

Поряд з цим, діючим законодавством України не передбачено заборони контролюючим органам направляти вимоги про наявний у платника податку борг.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 р.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.