Справа № 640/14794/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представника позивача Тунік А.Л., представника відповідача Філімовнова О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення №325/26-15-13-02-26/ від 30.03.2018,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення № 325/26-15-13-02-26/ від 30.03.2018 р. про виключення з реєстру платників єдиного податку - фізичних осіб-підприємців Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 3 групи з 31.03.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року позов задоволено.

До Окружного адміністративного суду м. Києва 08.12.2020 р. надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі, шляхом вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі суми 7000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким клопотання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує там, що відсутність відсутні доказів на підтвердження фактичного отримання коштів за договором про надання правової допомоги не може бути підставою для відмови у прийнятті рішення про розподіл судових витрат.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представником відповідача щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Згідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2020 р. між позивачем та адвокатом Тунік А.В. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати консультативні, юридичні (адвокатські) послуги в тому числі по представництву інтересів Замовника в усіх судових органах з усіма правами, що надаються позивачу, відповідачу, третій особі в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

03.03.2020 р. сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 11.02.2020 року, згідно якої загальна вартість послуг, що надається виконавцем складається із вартості наданих послуг та становить 10000,00 грн.

Відповідно до Акту від 07.12.2020 р. наданих юридичних (адвокатських) послуг (правової допомоги) до додаткової угоди №1 від 03.03.2020 р. по справі № 640/14794/20 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 11.02.2020р. адвокатом Тунік А.В. надано наступні юридичні (адвокатські) послуги:

- аналіз документів замовника, надання консультації, вивчення судової практики та збір доказів, необхідних для подання позову - підготовка та відправка адвокатського запиту - 3000,00 грн;

- підготовка та подання позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення про виключення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку та зобов`язання Головне управління Державної податкової (фінансової) служби у м. Києві відновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку - написання позовної заяви, формування додатків, завіряння копій документів та ін. - 3000,00 грн;

- підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва процесуальних документів - відповідь на відзив, клопотання про пришвидшення розгляду справи - 1000,00 грн.

07.12.2020 р. позивачу виставлено рахунок №/07-12/20 про сплату 7000,00 грн, на підставі якого має бути проведено розрахунок за надані послуги.

Як вбачається із місту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем не подано доказів фактичного понесення витрат.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Верховним Судом неодноразово викладено позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Так у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, судом касаційної інстанції констатовано помилковість посилань суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З урахуванням вказаних вище висновків, колегія суддів зазначає, що факт не подання позивачем документу, що підтверджує оплату наданих адвокатом послуг, не може слугувати підставою для відмови в відшкодуванні зазначених вище витрат за рахунок відповідача по справі. Отже, висновки суду першої інстанції стосовно того, що відсутність доказів фактично понесених витрат позивачем є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат є необґрунтованими.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів частини 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідач у відзивах на позовну заяву та апеляційній скарзі доводів щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу з предметом позовних вимог та складністю справи не навів.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, колегія суддів враховує, що відповідно до наданих доказів сума витрат на професійну правову допомогу включають підготовку до подання позову, формування та подання позову, а також підготовку та подання клопотань та заперечення відзив в дамках даної адміністративної справи.

Враховуючи, що ця категорія справ є справами незначної складності, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, колегія суддів приходить до переконання, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірними із заявленим позовом та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з недостатнім правовим обґрунтуванням, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення №325/26-15-13-02-26/ від 30.03.2018 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року скасувати та прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, Шолуденка, 33/19) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень (сім тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст ухвали складено 02.03.2021 року)