Справа № 460/4131/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2021 року м. Рівне №460/4131/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Чирук С.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Коновалова А.В.,

відповідача: представник Яцута А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДубровицької районної державної адміністрації Рівненської області
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, яким просила визнати протиправними та скасувати наказ апарату Дубровицької районної державної адміністрації №11-к від 31.01.2020 "Про попередження про скорочення та зміну істотних умов праці" в частині, що стосується попередження про майбутнє звільнення позивача, наказ апарату Дубровицької районної державної адміністрації від 04.05.2020 №41-к "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації у зв`язку із скороченням чисельності працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», поновити її з 04.05.2020 на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА , стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як попередження про звільнення, так і звільнення позивача спірними наказами з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності працівників відбулось із порушенням встановленої законодавством процедури їх проведення. Зазначила, що наказом №11-к від 31.01.2020 «Про попередження про скорочення та зміну істотних умов праці» встановлено «після закінчення терміну 2 місяців, з дня попередження про наступне звільнення, підготувати наказ про звільнення працівників, посади яких скорочуються». Зміст персонального повідомлення (попередження) про наступне звільнення від 04.02.2020 суперечить вказаному наказу, оскільки ним повідомлено про наступне звільнення позивача з посади по закінченню 30 календарних днів з дати вручення попередження. Також зауважила, що є членом районного комітету профспілки Дубровицької районної профспілкової організації працівників державних установ, а тому відповідач обов`язково повинен був отримати згоду профспілкового органу на її звільнення . Стверджує, що станом на дату прийняття Наказу від 31.01.2020 №11-к та персонального повідомлення про наступне звільнення у зв`язку із скороченням працівників від 04.02.2021, Закон №440-XII та Закон №378- IX , згідно з якими не вимагається попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації при звільненні працівників (державних службовців) з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, не набрали чинності, а відтак наказ і попередження про звільнення прийняті всупереч вимог діючого на час їх прийняття законодавства. Вважає, що при наявності рівних умов продуктивності праці і кваліфікації всіх кандидатів на залишення на роботі, позивач відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» мала переважне право на залишення на посаді, оскільки є членом виборного профспілкового органу. Натомість, відповідач, на думку позивача, здійснив її звільнення всупереч вимог частини 3 статті 252 КЗпП України, частин 3-4 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», всупереч відмови Рівненської обласної профспілкової організації працівників державних установ у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , висловленої у листі від 11.03.2020 та відмови Дубровицької районної профспілкової організації працівників держустанов від 10.03.2020 № 4. Також зазначає, що функції ліквідованого відділу, в якому вона працювала перейшли до іншого структурного підрозділу адміністрації, при цьому сам державний орган не був ліквідований, що виключає її звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. За таких обставин, вважає спірні накази протиправними, а тому просила позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечив. Зазначив, що наведені у позовній заяві доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки спірні накази прийняті з дотриманням приписів матеріального і процесуального права щодо вивільнення працівників, а тому підстави для їх скасування відсутні. Повідомив, що оскільки позивач працювала на державній службі, то до неї застосовуються норми трудового законодавства в частині відносин не врегульованих спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про державну службу». Так, вказаним законом унормовано порядок звільнення осіб, які проходять службу в районних державних адміністраціях. Відповідно до частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів, що було здійснено відповідачем 04.02.2020. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності), тобто обов`язку пропонувати позивачу інші вакантні посади у роботодавця не було. Крім того, зауважив, що на дату персонального попередження позивача про звільнення 04.02.2020, а також на дату її безпосереднього звільнення наказом від 04.05.2020 вакантні рівнозначні її посаді провідного спеціаліста або нижчі за категорією посади в адміністрації були відсутні. При цьому, вказав, що положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення державного службовця у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 не застосовується з 02.02.2020. При цьому, вимоги ст. 49-4 КЗпП України та ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спідки, їх права та гарантії діяльності» при звільненні позивача відповідачем дотримані, оскільки листами від 25.10.2019 та від 04.02.2020 первинну профспілкову організацію повідомлено про масове скорочення працівників, державних службовців та їх звільнення, серед переліку яких зазначено і позивача. З таких підстав вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і просить у їх задоволенні відмовити (а.с.93-110, том 1).

Позивач подала відповідь на відзив, в якій більш детально конкретизувала доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві. Додатково пояснила, що у період з дати її попередження про звільнення до самого звільнення (04.05.2020) набули чинності зміни до законодавства, відповідно до яких скорочувався строк такого попередження з 2 місяців до 30 днів та скасовувався обов`язок суб`єкта призначення отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення державного службовця. Проте, вважає, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення законодавства, які діяли на дату видачі наказу №11-к від 31.01.2020 щодо попередження про звільнення . Отже, відповідач був зобов`язаний керуватися нормами ст.ст.40,42,43 КЗпП України (а.с.82-84, том 2).

Ухвалою суду від 12.06.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 08.07.2020.

Протокольною ухвалою суду підготовче засідання 08.07.2020 відкладено до 03.09.2020 за клопотанням відповідача , з підстав, визначених п.2ч.2 ст.205 КАС України.

Ухвалою суду від 03.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті до 24.09.2020, а також витребувано додаткові докази у відповідача.

Ухвалою суду від 24.09.2020 розгляд справи по суті відкладено на 05.11.2020, з підстав, визначених п.2 ч.2 ст. 205 КАС України.

Судове засідання 05.11.2020 у справі не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді, внаслідок чого ухвалою суду від 11.11.2020 наступне судове засідання призначене на 01.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 01.12.2020 за клопотання позивача оголошено перерву в судовому засіданні до 17.12.2020.

В судовому засіданні 17.12.2020 представник позивача надав пояснення по суті спору та просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідач надав суду пояснення, якими заперечив проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві на позов. Судом оголошено перерву до 12.01.2021.

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2021 з підстав, визначених ст. 223 КАС України.

В судовому засіданні 25.01.2021 проголошено вступну і резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши пояснення представників обох сторін, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Розпорядженням голови Дубровицької районної державної адміністрації (далі Дубровицька РДА) від 27.03.2015 за №35-к ОСОБА_1 з 27.03.2015 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Дубровицької РДА в порядку переведення з Дубровицько-Зарічнянського об`єднаного військового комісаріату , як таку , що успішно пройшла стажування та взято до відома, що їй присвоєно 13 ранг державного службовця у межах сьомої категорії посад (а.с.111, том 1).

24.06.2015 ОСОБА_1 була обрана членом Дубровицької районної профспілкової організації працівників державних установ, що підтверджується витягом з протоколу XIX звітно-виборної профспілкової конференції працівників державних установ від 24.06.2015 (а.с.231, том 1).

Наказом керівника апарату Дубровицької РДА від 02.04.2018 №17-к позивачу з 29.03.2018 присвоєно черговий восьмий ранг державного службовця, яка займає посаду державної служби категорії «В» (а.с.39 том 2).

Розпорядженням голови Дубровицької РДА від 23.06.2016 №60-к ОСОБА_1 переведена з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Дубровицької РДА на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА (а.с. 112-115 том 1).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2019 №926 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 р. № 746» було зменшено граничну чисельність працівників місцевих держаних адміністрацій на всій території України.

На виконання вказаної постанови КМУ розпорядженням голови Рівненської обласної адміністрації №112-к від 21.11.2019 затверджено граничну чисельність працівників районних державних адміністрацій та доведено, зокрема, Дубровицькій районній державній адміністрації граничну чисельність працівників у кількості 83 штатних одиниць (додаток 2) (а.с 126-127 зв.бік , том 1).

26.11.2019 головою Дубровицької РДА видано розпорядження за №30-К «Про скорочення чисельності та впорядкування структури Дубровицької райдержадміністрації», яким визначено граничну чисельність районної державної адміністрації у кількості 83 одиниць, в тому числі апарат районної державної адміністрації - 14 одиниць згідно з додатками №1, №2 до розпорядження (а.с. 119-125 том 1).

Пунктом 12 вказаного розпорядження скорочено посади (штатні одиниці) структурних підрозділів апарату райдержадміністрації, зокрема: 2 штатні одиниці головних спеціалістів відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики, де працювала позивач, а згідно з пунктом 13 вказаного розпорядження відділ організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА перейменований у відділ організаційної та інформаційної роботи, документообігу, управління персоналом та захисту персональних даних апарату Дубровицької РДА, штатну чисельність якого встановлено 4 одиниці, а саме: начальник відділу - 1 одиниця, головний спеціаліст відділу 3 одиниці (а.с.122 том 1).

28.11.2019 керівником апарату Дубровицької РДА прийнято наказ №40-К «Про попередження про звільнення працівників та зміну істотних умов праці», згідно з яким наказано попередити ОСОБА_1 і ряд інших працівників про їх наступне звільнення із займаних посад через два місяці від дня попередження у зв`язку із скороченням чисельності за списками працівників РДА згідно з додатком (п.27 позивач) (а.с. 159-164 том 1).

Як свідчить зміст персонального повідомлення ОСОБА_1 від 20.12.2019 №685/01.48, отримане позивачем у той же день під особистий підпис, їй було запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу організаційної та інформаційної роботи, документообігу, управління персоналом та захисту персональних даних апарату Дубровицької РДА (а.с. 31-32 том 1).

В подальшому, новим очільником Дубровицької РДА видано розпорядження за №42-К від 28.12.2019 «Про оптимізацію структури Дубровицької районної державної адміністрації та внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 26 листопада 2019 року №30-К», яким внесено низку змін до попереднього розпорядження. Зокрема , відділ організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА, який налічував 6 штатних одиниць, і де працювала позивач, ліквідовано (зміни до п.10 розпорядження від 26.11.2019) та створено відділ організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА, з встановленням штатної чисельності відділу 3 штатні одиниці, а саме: начальник відділу 1 одиниця, головний спеціаліст відділу 2 одиниці (а.с.33-37 том 1).

У зв`язку з прийняттям вказаного розпорядження, листом відповідача від 13.01.2020 №26/01.48 персональне повідомлення (попередження) про наступне звільнення ОСОБА_1 від 20.12.2019 за вих. №685/01.48 відкликане. Позивач ознайомлена з зазначеним листом 14.01.2020, про що свідчить її особистий підпис на ньому (а.с. 136 том 1).

31.01.2020 керівником апарату Дубровицької РДА прийнято наказ №11-К, пунктом 2 якого вказано попередити працівників, зокрема й позивача, про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності штату згідно з додатком 2 до наказу. Абзацом 5 пункту 3 вказаного наказу відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА наказано «після закінчення терміну двох місяців, з дня попередження про наступне звільнення, підготувати наказ про звільнення працівників, посади яких скорочуються та працівників, які не погодились на перехід (переведення) на запропоновану посаду (а.с. 137-141 том 1). Зміст цього документа також свідчить, що при його винесенні враховано протокол № 2 засідання комісії по вивченню кваліфікаційних характеристик, продуктивності праці працівників та дотримання їх прав та гарантій при вивільненні від 24.01.2020 (а.с. 174-191 том 1).

На підставі цього наказу, 04.02.2020 відповідачем видано персональне повідомлення (попередження), яким головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА ОСОБА_1 попереджена про наступне її звільнення з займаної посади у зв`язку із скороченням штатних одиниць на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу») по закінченню 30 календарних днів з дати вручення цього попередження. Це повідомлення отримане позивачем 06.02.2020 (а.с.а.с.99 том 2).

Водночас, 4 лютого 2020 року листом № вих.98/01.48 в доповнення до раніше надісланого листа від 25.20.2019 вих. №528/01-48 (а.с.133 том1), відповідачем було повідомлено первинну профспілкову організацію працівників Дубровицької РДА, про те, що розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.11.2019 року №112-к «Про затвердження граничної чисельності працівників апарату обласної державної адміністрації, її структурних підрозділів та районних державних адміністрацій» суттєво зменшено штатну чисельність Дубровицької районної державної адміністрації було 119 штатних одиниць (в т.ч. апарат - 29 штатних одиниць), стало 83 штатних одиниць (в т.ч. апарат - 14 штатних одиниць); скорочено 36 штатних одиниць.

У зв`язку з цим, відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 26.11.2019 року №30-к «Про скорочення чисельності та впорядкування структури Дубровицької райдержадміністрації» (зі змінами від 28.12.2019 року №42-к), затверджено новий штатний розпис по апарату та структурних підрозділах-неюридичних особах райдержадміністрації та передбачено суттєве зменшення штатних посад працівників апарату та структурних підрозділів райдержадміністрації (в штатному розписі апарату було 29 посад, стало 14 посад; в штатному розписі структурних підрозділів-неюридичних осіб було 19 посад, стало 13 посад: скорочення складає 21 штатну одиницю).

Також цим листом відповідач повідомив первинну профспілкову організацію про звільнення у зв`язку з масовим скороченням ряду працівників в третій декаді лютого першій декаді березня поточного року, серед переліку яких зазначено і ОСОБА_1 , яким запропонувати іншу посаду відповідно до професії чи спеціальності немає можливості з причин відсутності таких посад (а.с.144-147 том 1).

Матеріали справи також свідчать, що 24.02.2020 відповідач звернувся до Рівненської обласної профспілкової організації працівників державних установ та Дубровицької районної профспілкової організації працівників державних установ з поданням (лист вих. №138/01.48 від 24.02.2020), яким відповідно до ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статті 252 КЗпП України у зв`язку з масовим скороченням працівників, запропонувати яким, зайняти іншу посаду відповідно до професії чи спеціальності, немає можливості з причин їх відсутності, просив розглянути у встановленому порядку та надати згоду на звільнення головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА ОСОБА_1 , як члена Дубровицької районної профспілки працівників держустанов (а.с.153-155 том 1).

У відповідь на зазначене подання Дубровицька районна профспілка листом від 06.03.2020 № 3 просила відповідача переглянути наявні вакансії в держустановах району, які з`явилися з початку 2020 року та розглянути можливість працевлаштування/переведення члена райкому ОСОБА_1 на вільну посаду за її згодою, письмово сповістивши її про наявність підходящої роботи. При цьому, додатково проінформували відповідача про те, що у Дубровицькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді така вакантна посада є (а.с.194, том 1).

Водночас, Рівненська обласна профспілкова організація працівників держустанов листом від 11.03.2020 №30, не надала згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с.192-193 том 1)

10.03.2020 відповідач листом №157/01.44 запропонував ОСОБА_1 працевлаштування на вакантну посаду фахівця із соціальної роботи Дубровицького районного центру соцслужб для сім`ї, дітей та молоді та повідомити про прийняте рішення в триденний строк. 11.03.2020 ОСОБА_1 відмовилася від запропонованої посади, про що свідчить відповідна розписка позивача на вказаному повідомленні (а.с.195 том 1).

12.03.2020 відповідач повторно звернувся з поданням (лист №163/01.48) до обласної та районної профспілкових організацій працівників державних установ, яким повідомив про відмову позивача від запропонованої посади в Дубровицькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та просив повторно розглянути у встановленому порядку та дати згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.196 том 1). Вказане подання отримане Дубровицькою районною профспілковою організацією 12.03.2020 вх.№ 2, що підтверджується її листом від 18.09.2020 (а.с.107 том 2).

Відповіді на вказане подання профспілковими організаціями відповідачу не надано.

З матеріалів справи також слідує, що наказом відповідача №17-в від 02.03.2020 ОСОБА_1 надано невикористані частини щорічної основної відпустки та додаткової відпустки з 04.03.2020 по 05.04.2020 включно (а.с.100 том 2)

Наказом №23-в від 27.03.2020 позивачу продовжено відпустку на кількість днів тимчасової непрацездатності з 28.03.2020 по 03.04.2020 та з 04.04.2020 по 06.04.2020. Крім того, продовжено невикористану відпустку на 9 днів за стаж державної служби понад 16 років з 07.04.2020 по 15.04.2020 (а.с.101 том 2).

Наказом №26-в від 14.04.2020 ОСОБА_1 надано додаткову оплачувану відпустку тривалістю 12 днів за 2020 рік з 16 по 28 квітня 2020 та частину щорічної основної відпустки з 29 по 30 квітня 2020 року (а.с.102, том 2)

04.05.2020 керівником апарату Дубровицької РДА прийнято наказ №41-к, яким ОСОБА_1 звільнено з 04.05.2020 з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» (а.с. 116 том 1).

Не погодившись з наказом №11-К від 31.01.2020 про попередження про наступне звільнення та з наказом про звільнення №41-к від 04.05.2020, позивач звернулась до суду з им позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд керується та виходить з такого.

Статтями 1, 4 Кодексу законів про працю України (далі, - КЗпП України) передбачено, що цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є зокрема розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України).

Згідно з ч.3 ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Водночас, у ч.4 ст.40 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19.09.2019, який набрав чинності 25.09.2019) наголошено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 49-2 КЗпП України встановлено порядок вивільнення працівників.

Так, відповідно до частин першої-третьої вказаної статті (в редакції, чинній до 02.02.2020) про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина 2 ст.49-2 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина 3 ст.49-2 КЗпП України).

Разом з тим, згідно з ч.6 ст.49-2 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" №378-IX від 12.12.2019, який набрав чинності 02.02.2020) вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

- не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій відповідно до Конституції України визначає Закон України від 09.04.1999 №586-XIV Про місцеві державні адміністрації (далі - Закон №586-XIV).

Відповідно до ст.5 Закону №586-XIV склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог ст. 18 Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій. Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 5 Закону №889-VIII).

Державною службою у розумінні ч.1 ст.1 цього Закону визначається публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з п.3 ч.2 ст.3 Закону №889-VIII цей нормативно-правовий акт регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця, зокрема, місцевих державних адміністрацій.

У відповідності до положень частин першої-третьої статті 5 цього Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Серед іншого, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

- скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII);

- ліквідація державного органу Закону (п.1-1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

При цьому, цією ж нормою передбачено, що державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Згідно з ч.4 ст.87 Закону №889-VIII у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" №117-IX від 19.09.2019, який набрав чинності 25.09.2019, зі статті 87 Закону України "Про державну службу" виключено абзаци перший та другий частини третьої, які передбачали, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю, а звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Натомість, Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" №440-IX від 14.01.2020, який набрав чинності 13.02.2020, у Законі України "Про державну службу" статтю 87 частину третю доповнено новим абзацом першим такого змісту: "3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення".

Отже, на час звільнення позивача Законом №889-VIII, зокрема його статтею 87, були унормовані порядок та процедура вивільнення державних службовців за ініціативою суб`єкта призначення. З огляду на положення абз.1 ч.3 ст.87 Закону №889-VIII , при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Так, наказом керівника апарату Дубровицької РДА від 04.05.2020 №41-к ОСОБА_1 звільнено з 04.05.2020 з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII.

Як з`ясовано судом, таке скорочення чисельності службовців відбулось внаслідок зміни структури та штатного розпису Дубровицької РДА за розпорядженнями голови відповідної адміністрації.

При цьому, твердження позивача, що вона була звільнена за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України суд відхиляє як безпідставні, позаяк зазначена правова норма не була підставою для її звільнення, що підтверджується змістом самого наказу.

Щодо доводів позивача про необхідність її повідомлення про наступне звільнення за два місяці, то суд зазначає таке.

Як свідчить зміст абзацу 5 пункту 3 оспорюваного наказу «Про попередження про скорочення та зміну істотних умов праці працівників» №11-к від 31.01.2020, відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату Дубровицької РДА наказано «після закінчення терміну двох місяців, з дня попередження про наступне звільнення, підготувати наказ про звільнення працівників, посади яких скорочуються та працівників, які не погодились на перехід (переведення) на запропоновану посаду».

Вказане повністю узгоджувалося та відповідало строкам попередження, встановленим статтею 49-2 КЗпП України, в редакції, чинній на час прийняття цього наказу.

Водночас, як зазначалося судом раніше, з 02.02.2020 набрала чинності частина 6 статті 49-2 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" №378-IX від 12 грудня 2019 року), якою визначено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

- не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Матеріали справи свідчать, що персональне повідомлення (попередження) ОСОБА_1 про наступне звільнення складене 04.02.2020 та вручене позивачу 06.02.2020, а отже під час дії нової редакції частини 6 статті 49-2 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що у відповідача були відсутні правові підстави для попередження позивача про наступне звільнення за 2 місяці, оскільки це суперечило б вимогам чинного на час його винесення трудового законодавства.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 попереджена про наступне звільнення з займаної посади 06.02.2020 під особистий підпис, а її фактичне звільнення відбулося 04.05.2020, тобто по закінченню як 30 календарних днів, так і 2 місяців з дати вручення цього повідомлення. З наведеного слідує, що відповідачем дотримані вимоги передбачені абзацом першим частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», які повністю узгоджуються з положеннями частини шостої статті 49-2 КЗпП України.

Таким чином, доводи позивача про протилежне суд відхиляє як безпідставні.

Щодо тверджень позивача про наявність у неї переважного права на залишення на роботі, яке не було враховане відповідачем, суд зазначає таке.

Судом встановлено, згідно з розпорядження голови Дубровицької РДА №30-К від 26.11.2019 Про скорочення чисельності та впорядкування структури Дубровицької райдержадміністрації, з урахуванням змін, внесених розпорядженням голови Дубровицької РДА №42-к від 28.12.2019, зокрема, ліквідовано структурний підрозділ апарату Дубровицької РДА відділ організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату (6 штатних одиниць), в якому працювала позивач, та юридичний сектор апарату (2 штатних одиниці) та створено відділ організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату (3 штатні одиниці : начальник відділу 1, головний спеціаліст відділу 2) (том 1 а.с.119-123, 128-130).

16.01.2020 наказом керівника апарату №4-к (том 1 а.с.148-149) було створено Комісію по вивченню кваліфікаційних характеристик, продуктивності праці працівників та дотримання їх прав і гарантій при вивільненні. На розгляд вказаної Комісії було направлено подання від 17.01.2020 №вих.42/01.48, яким запропоновано на деякі посади, які утворилися внаслідок проведеної реорганізації, запропонувати кандидатури працівників, які вивільняються. Зазначене подання було розглянуто Комісією та протоколом №2 від 24.01.2020 надано відповідні пропозиції, враховуючи кваліфікаційні характеристики, продуктивність праці працівників.

Так, протоколом Комісії №1 від 20.01.2020 затверджено критерії для визначення рівня кваліфікації та продуктивності праці працівників та шкали оцінювання критеріїв, якими визначатиметься рівень кваліфікації та продуктивності праці працівників. Було підготовлено форми з критеріями оцінювання, продуктивності праці та характеристик працівників для кожного члена комісії (том 1 а.с.197-202).

Як свідчить зміст п.2 подання керівника апарату адміністрації від 17.01.2020 №вих.42/01.48 (том 1 а.с.161-171), для розгляду пропонувалося наступне:

«Відповідно до нового штатного розпису апарату райдержадміністрації функціонуватиме відділ організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації. До повноважень підрозділу належать питання організаційно-кадрової роботи, інформаційної діяльності, комунікацій з громадськістю та юридичного забезпечення. Для виконання повноважень у галузі юридичної роботи та управління персоналом необхідно підібрати кандидатуру одного головного спеціаліста, а для виконання повноважень у галузі інформаційної роботи та внутрішньої політики підібрати кандидатуру іншого головного спеціаліста (всього дві посади головних спеціалістів).

Ймовірними кандидатами на посаду головного спеціаліста, який буде виконувати повноваження у галузі юридичної роботи та управлінням персоналом: Яцута А. завідувач юридичного сектору апарату РДА; Мазанович І. головний спеціаліст юридичного сектору апарату РДА; Каплун О. головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату РДА. Ймовірними кандидатами на посаду головного спеціаліста, який буде виконувати повноваження у галузі інформаційної роботи та внутрішньої політики є: Подорецька О. головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики РДА; Голяка О. головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату РДА; Богельська Т. - головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату РДА; Каплун О. - головний спеціаліст відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату РДА.

У зв`язку з цим, просив внести пропозиції щодо визначення двох кандидатур на посади головних спеціалістів відділу організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації».

Протоколом №2 від 24.01.2020 засідання Комісії по вивченню кваліфікаційних характеристик, продуктивності праці працівників та дотримання їх прав і гарантій при вивільнення (том 1 а.с.174-191) зазначено, що кандидатами на посаду головного спеціаліста відділу організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату, яка буде виконувати повноваження у галузі юридичної роботи та управлінням персоналом можуть бути тільки ті працівники, які мають вищу юридичну освіту, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки всі інші запропоновані кандидати згідно з листом керівника апарату райдержадміністрації від 17.01.2020 №вих.42/01.48 не мають відповідної освіти.

За результатами оцінювання критеріїв рівня кваліфікації та продуктивності праці претендентів, комісія рекомендувала керівнику державної служби (керівнику апарату райдержадміністрації) надати перевагу у залишенні на роботі та призначенні на посаду головного спеціаліста відділу організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, який буде виконувати повноваження у галузі юридичної роботи та управління персоналом, ОСОБА_5 як такій, яка набрала найбільшу кількість балів за результатами оцінювання рівня кваліфікації та продуктивності праці та працівників.

Цим Протоколом також зафіксовано, що на розгляд Комісії на зайняття посади головного спеціаліста організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, який буде виконувати повноваження у галузі інформаційної роботи та внутрішньої політики внесено таких претендентів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

За результатами оцінювання критеріїв рівня кваліфікації та продуктивності праці претендентів, Комісія рекомендувала керівнику державної служби (керівнику апарату райдержадміністрації) надати перевагу у залишенні на роботі та призначенні на посаду головного спеціаліста відділу організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, який буде виконувати повноваження у галузі інформаційної роботи та внутрішньої політики, ОСОБА_9 , як такій, яка набрала найбільшу кількість балів за результатами оцінювання рівня кваліфікації та продуктивності праці працівників.

Додатково, відповідачем повідомлено, що згідно з аналізом посадових інструкцій працівників, які пропонувалися на вказану посаду, останні працювали в одному відділі і знайомі з даним напрямом роботи, поряд з цим, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 головні спеціалісти відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації безпосередньо займалися інформаційною роботою та внутрішньою політикою.

Таким чином, у відділі, в якому працювала позивач до звільнення, скоротили 4 працівника, а Комісією було надано перевагу у залишенні на роботі та призначенні на посаду головного спеціаліста відділу організаційної, інформаційної, юридичної роботи, управління персоналом та внутрішньої політики апарату райдержадміністрації більш кваліфікованому працівнику.

Суд також враховує, що з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" №117-IX від 19.09.2019 зі статті 87 Закону №889-VIII виключено обов`язок суб`єкта призначення пропонувати державному службовцю іншу рівноцінну посаду державної служби чи іншу роботу у цьому державному органі, а після набрання чинності 02.02.2020 Законом України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" №378-IX від 12.12.2019 норми частини другої статті 40, частини другої статті 49-2 КЗпП України (щодо переважного права на залишення на роботі) стосовно державних службовців, які звільняються з державної служби з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу чи його ліквідації, не застосовуються.

Відтак, ліквідація структурного підрозділу апарату Дубровицької РДА - відділу організаційно-кадрової роботи та внутрішньої політики апарату, в якому працювала позивач, не зумовлювала обов`язок відповідача як роботодавця забезпечити її працевлаштування.

Водночас, доказів наявності у відповідача на час проведення процедури звільнення позивача інших вакантних рівнозначних її або нижчих посад державної служби позивачем суду не надано, матеріали справи не містять та судом не здобуто.

Що стосується аргументів позивача про те, що відповідно до статті 252 КЗпП України та вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» її не можна було звільнити без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої вона є, однак відповідач здійснив це всупереч відмови Рівненської обласної профспілкової організації від 11.03.2020 №30 та відмови Дубровицької районної профспілки від 10.03.2020 №4, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Як свідчать матеріали справи, відповідач листом від 25.10.2019 вих. №528/01-48 надав первинним профспілковим організаціям інформацію стосовно того, що у зв`язку з доведенням Дубровицькій РДА граничної чисельності працівників структурних підрозділів райдержадміністрації, у жовтні, листопаді, грудні 2019 року та січні 2020 року буде проведено ряд кадрових змін, зокрема, окремі структурні підрозділи будуть ліквідовані, реорганізовані, а штатна чисельність райдержадміністрації масово скорочена на 44 одиниці. Також зазначено, що про конкретні рішення щодо вивільнення працівників буде проінформовано додатково (а.с.133 том1).

В подальшому, листом від 04.02.2020 вих. № вих.98/01.48 відповідач повідомив профспілки про затвердження нового штатного розпису по апарату та структурних підрозділах-неюридичних особах райдержадміністрації, про суттєве зменшення штатних посад працівників апарату та структурних підрозділів райдержадміністрації (скорочення складає 21 штатну одиницю) та про звільнення у зв`язку з масовим скороченням ряду працівників в третій декаді лютого першій декаді березня поточного року, в тому числі ОСОБА_1 , яким запропонувати іншу посаду відповідно до професії чи спеціальності немає можливості з причин відсутності таких посад (а.с.144-147 том 1).

Як зазначалося судом раніше, ОСОБА_1 є членом виборного органу профспілкової організації.

Відповідно до положень ч 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Положення аналогічного змісту закріплені в ч.3 ст.252 КЗпП України.

Порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця регламентований статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Так, згідно з ч.1 цієї статті у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

За правилами частин 4, 6 статті 39 цього Закону орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки (ч.6 ст. 39 Закону).

Судом встановлено, що 24.02.2020 відповідач в порядку ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст.252 КЗпП України, у зв`язку з масовим скороченням працівників, яким зайняти іншу посаду відповідно до професії чи спеціальності немає можливості з причин їх відсутності, звернувся до Рівненської обласної та Дубровицької районної профспілкових організацій працівників держустанов з поданням від 24.02.2020 вих.№138/01.48, яким просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 , члена Дубровицької районної профспілки (а.с.153-155 том 1).

Матеріалами справи підтверджується, що 10.03.2020 листом №4 Дубровицька районна профспілка не надала згоди відповідачу на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Водночас, як свідчить зміст цієї відмови, остання не містить жодних обґрунтувань, а лише посилання на перелік нормативно-правових актів: ст.58 Конституції України, ч.3,4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.6 ч.1 ст. 5-1, ч.2 ст. 40, ст. 42, ч.3,4 ст.252 КЗпП України (а.с.57 том 1).

Рівненська обласна профспілкова організація працівників держустанов листом від 11.03.2020 №30 також не надала згоди на звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 на підставі частин 3, 4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (а.с.192-193 том 1).

Разом з тим, суд звертає увагу, що в поданні відповідача від 24.02.2020 про надання згоди профспілками на звільнення позивача, Дубровицькою РДА не зазначалося про звільнення останньої за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, а тому вказані відмови профспілкових організацій у згоді на звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованими. Таким чином, навіть за умови застосування до спірних правовідносин трудового законодавства та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» , в силу положень ч.6 ст. 39 цього Закону відповідач мав би право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Крім того, як свідчать зібрані у справі докази, відповідач 12.03.2020 повторно звертався до обласної та районної профспілкових організацій з поданням про надання згоди на звільнення позивача (а.с.196 том 1) Однак, жодної відповіді профспілкові організації на повторне подання відповідача не надали, а відтак за правилами частини 4 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вважається, що профспілкові органи надали згоду на розірвання трудового договору з позивачем.

Таким чином, твердження позивача про незастосування відповідачем при її звільненні положень статті 252 КЗпП України та вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» спростовуються матеріалами справи.

При цьому, суд акцентує увагу, що звільнення державних службовців проводиться по особливій процедурі зумовленій їх статусом, яка регулюється спеціальним профільним законодавством.

Як зазначалося раніше, за правилами ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час прийняття наказу про звільнення позивача 04.05.2020), суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

З аналізу цієї норми випливає, що визначальним у даному випадку, є наявність у позивача статусу державного службовця і незалежно від того чи є останній членом профспілки, чи членом виборного органу профспілкової організації, положення трудового законодавства при його звільненні за п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII щодо обов`язку керівника державної служби отримати згоду профспілкової організації на таке звільнення не застосовуються. Жодних винятків в застосуванні вказаної норми Закон №889-VIII не містить.

Поряд з цим, аналогічні положення містилися і в абз.8 ч.1 ст.43-1 КЗпП України (у редакції, чинній на час персонального повідомлення (попередження) від 04.02.2020), згідно з якими розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема, у випадках звільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону №889-VIII.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, при звільнені позивача на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» без згоди профспілкової організації, дотримав процедури вивільнення державного службовця, а отже діяв у межах чинного законодавства.

Інших процедурних порушень ухвалення спірних наказів, які можуть слугувати підставою для їх скасування, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах і спосіб наданих повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а відтак правомірність спірних наказів від 30.01.2020 №11-к та від 04.05.2020 №41-к не спростована у ході судового розгляду і підстави для їх скасування у суду відсутні.

З огляду на те, що спірні накази відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України і суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування, то позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають до задоволення.

Решта доводів та аргументів учасників справи, судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваних рішень, а тому не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2021 року.

Суддя Н.С. Гудима