Справа № 160/17356/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить:
- стягнути з Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору та суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачем подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом. Проте, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам Митного кодексу України. Позивач не погоджується із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки відповідач не надав жодних аргументів та доказів того, що задекларований товар суперечить вимогам митного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від відповідача 05.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Враховуючи результати митного контролю, а також те, що позивач відмовився від надання додаткових документів, відповідач вважає, що ним правомірно застосовано коригування митної вартості товару. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то відповідач зазначив, що заявлені витрати в розмірі 8000 грн. є неспіввісними зі складністю справи, оскільки остання розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Від позивача 12.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована доводами позовної заяви. Щодо незгоди відповідача із сумою витрат на правову допомогу, то позивач вказав, що останній не зобов`язаний доводити чому саме та чи інша кількість часу витрачена адвокатом на надання послуг. Достатнім, на думку позивача, є підтвердження лише кількості часу, а не наведення обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена адвокатом на відповідні дії.
Відповідачем 17.02.2021 до суду надано заперечення проти відповіді на відзив, в яких відповідач вказує про безпідставність доводів позивача, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши наявні у справі докази, Дніпорпетровський окружний адміністративний суд встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.
Між Покупцем (Позивачем) та Продавцем 08.01.2020 укладено Контракт № К_2/2020, згідно умов якого Постачальник постачає Позивачу автомобільні запчастини в асортименті, номенклатурі та кількості, зазначених у специфікаціях до даного Контракту.
Відповідно до п. 2.2. Контракту Продавець зобов`язується поставити, а Покупець оплатити на умовах, передбачених даним Контрактом Товар у кількості, асортименті та в строки, визначені в інвойсі.
Згідно з п. 3.1. Контракту Продавець зобов`язується поставляти Товар на умовах поставки РОВ, згідно Офіційних Правил тлумачення комерційних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010г. (Інкотермс - 2010).
Продавець бере на себе зобов`язання по завантаженню товару на надані Покупцем транспортні засоби у місті Поставки і оформленню в митному порядку даного товару. Пунктом призначення поставки та містом розвантаження транспортних засобів є адреси зазначені в Специфікації на окрему партію Товару.
З матеріалів справи вбачається, що згідно до додатку № 1 від 12.07.2020 до Контракту Сторони погодили поставку наступного Товару:
ВАLL JOINT/шарова опора; тип 94788122 в кількості 920 шт. за ціною 1,9300 USD на суму 1775,60 USD;
Stabiliser link/стійка стабілізатора; тип 96300627 в кількості 200 шт. за ціною 1,7900 USD на суму 358,00 USD
ТІЕ RОD ЕND LН/наконечник рульовий лівий; тип 96275018 в кількості 520 шт. за ціною 1.8000 USD на суму 936,00 USD
ТІЕ RОD ЕND LН/наконечник рульовий правий; тип 96275019 в кількості 520 шт. за ціною 1,8000 USD на суму 936,00 USD
ВАLL JOINT/опора кульова; тип А11-2909060 в кількості 160 шт. за ціною 1,6400 USD на суму 262,40 USD
Espero CONTROL ARM/важіль підвіски; тип 96218397 в кількості 120 шт. за ціною 12.0000 USD на суму 1 440,00 USD
Espero CONTROL ARM /важіль підвіски; тип 96218398 в кількості 120 шт. за ціною 12.0000 USD на суму 1 440,00 USD
ВАLL JOINT /опора кульова; тип 96535089 в кількості 520 шт. за ціною 2,0000 USD на суму 1 040,00 USD
Загальна сума 9 474,82 USD (доларів США).
Відповідно до Специфікації № 1 від 12.07.2020 до Контракту, визначено умови оплати: 100% передоплата.
Місцем навантаження товару визначено порт навантаження (Port of Loading): Ningbo, China; місце розвантаження товару пункт призначення (Port of Destination) визначено: Odessa Ukraine.
Таким чином, загальна вартість поставки за Контрактом (згідно зі Специфікацією № 1 від 12.07.2020 та Додатком № 1 від 12.07.2020) складає 9 474,82 USD.
Судом встановлено, що на виконання умов Контракту, Продавцем було сформовано інвойс (рахунок- фактуру) від 12.07.2020 № 20200305 на Товари узгоджені у Специфікації №1 від 12.07.2020 та Додатку № 1 від 12.07.2020 до Контракту на суму 9 474,82 доларів США та оформлено пакувальний лист від 12.07.2020 № 20200305 на поставку товару згідно з інвойсом від 12.07.2020 № 20200305 загальною вагою нетто 2529,00 кг та загальною вагою брутто 2653,00 кг.
З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2020 Позивачем здійснено оплату товару на підставі наданого Продавцем на оплату інвойсу від 12.07.2020 № 20200305 в сумі 9 474,82 доларів США, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 26 від 14.07.2020.
Позивачем здійснено заявку №9 на транспортне експедирування від 20.07.2020 до укладеного між ТОВ "КАРВЕЙ" та ТОВ "Ламан Шипінг" договору транспортного експедирування № 02/12/2016 від 02.12.2016, відповідно до якого експедитор зобов`язаний за рахунок Клієнта організувати транспортно - експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно- експедиційні послуги Клієнту.
Витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України - митний пост "Південний" Дніпровської митниці Держмитслужби становлять 53 044,19 грн., що підтверджуються довідкою ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" про транспортні витрати № 738 від 21.09.2020; калькуляцією витрат на доставку вантажу від ТОВ "КАРВЕЙ" № 21-09 від 21.09.2020; рахунком-фактурою №LS-4307078 від 21,09.2020 та платіжним дорученням №1484 від 22.09.2020.
За результатами розгляду поданих документів, відповідачем зазначено, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, зокрема, а саме: переклади документів митного оформлення декларантом не надано (коносамент, сертифікат про походження товару, копія декларації країни відправлення); не надана заявка на кожну конкретну партію товару; не надано сертифікати якості та сертифікати відповідності, які передбачені пунктами 2.1 та 6.3 Контракту; не надано прайс-лист; витрати на страхування, як складової митної вартості, декларантом не додані; у наданому Додатку №1 від 12.07.2020 витрати по транспортуванню відсутні, не надано Заявку на транспортно-експедиційне обслуговування, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг та банківські платіжні документи, що підтверджують здійснену оплату.
В подальшому відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових (за наявності) документів відповідно до частини 3 статті 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (Заявку організацію транспортно-експедиційного обслуговування, рахунок на оплату транспортно- експедиційних послуг та банківські платіжні документи, що підтверджують здійснену оплату); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів (враховуючи заявлену торгівельну марку оцінюваного товару); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано наступні документи: заявку на транспортне перевезення № 9 від 20.07.2020, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №LS-4307078 від 21.09.2020, платіжне доручення про сплату транспортно-експедиційних послуг № 1484 від 22.09.2020, прайс-лист від 01.05.2020.
Також, позивач повідомив відповідача, що не має можливості подати будь-які інші витребувані митним органом документи, з огляду на те, що такі документи у декларанта відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в якій відповідачем визначено митну вартість оцінюваного товару за резервним методом.
Вважаючи такі рішення митного органу протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) закріплено, що правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст.248 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
За приписами частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, у відповідності до частини 4 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.
Згідно з частиною 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положеннями статті 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу приписів частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
В разі, якщо митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у статтях 58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.
Як вбачається з матеріалів справи, декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій під час прийняття оскаржуваних рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення про коригування митної вартості товарів - скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатським бюро «Герман і партнери» на підставі договору про надання правової допомоги від 08.12.2020 №01-08-12/20, пунктом 1.1. якого передбачено, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок здійснювати правовий захист інтересів замовника у Дніпропетровському окружному адміністративному суді за позовом ТОВ «КАРВЕЙ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що вартість послуг з ведення справи в суді 1-ої інстанції становить 8000 грн. без ПДВ.
На виконання умов договору адвокатським бюро складено рахунок-фактуру від 09.12.2020 «106/20 на суму 8000 грн.
Позивачем здійснена повна оплата у сумі 8000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 10.12.2020 №2055, яке наявне в матеріалах справи.
На підтвердження наданих послуг до матеріалів справи додано Акт прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2020 на суму 8000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд вважає витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є співмірними зі складністю справи та об`ємом виконаних робіт, а тому підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
При прийнятті рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, яких зазначив, що «від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії».
Суд критично ставиться до зауважень відповідача щодо неспівмірності наданих послуг, оскільки умовами договору про надання правової допомоги у даній справі сторони визначили вартість послуг з ведення справи в суді 1-ої інстанції в фіксованому розмірі, а саме: 8000 грн.
Також, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. (платіжне доручення від 22.12.2020 №1537), який також підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 257 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРВЕЙ» витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська