Справа № 380/7053/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7053/20 пров. № А/857/1303/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Стасишина Романа Мироновича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Стасишина Романа Мироновича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Держгеокадастру у Львівській обл. про визнання дій та наказу протиправними, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для передачі її у власність (суддя суду І інстанції: Грень Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 23.11.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.11.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

02.09.2020р. представник адвокат Стасишин Р.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та скасувати наказ відповідача Головного управління /ГУ/ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6587/16-20-СГ від 10.08.2020р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»; зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської обл., кадастровий номер :10:000:0257, загальна площа 25,9317 га для передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га для ведення особистого селянського господарства; визнати протиправним наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.10.2019р. в частині включення земельної ділянки № :10:000:0257 до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги (а.с.1-8).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28-29).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.51-59).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Стасишин Р.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.62-65).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно абз.2 ч.1 ст.136 Земельного кодексу /ЗК/ України перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, в обов`язковому порядку має містити, зокрема, умови продажу.

В переліку земельних ділянок, права на які будуть продані на земельних торгах, що затверджений наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.01.2019р., інформації про умови (стартову ціну дату та місце проведення) продажу земельної ділянки № :10:000:0257 немає, а тому відповідачем не проведено процедуру підготовки зазначеної земельної ділянки як окремого лоту, для формування переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Вважає, що відповідач не дотримався процедури включення земельної ділянки № :10:000:0257 до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставлені на земельні торги, а тому є відсутніми правові підстави для застосування норми ч.3 ст.136 ЗК України для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Підстави вважати, що земельна ділянка № :10:000:0257 виставлена на торги, згідно порядку, визначеного ст.136 ЗК України, є відсутніми, оскільки відповідач не визначив умови продажу земельної ділянки.

Також зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки тим обставинам, що в межах земельної ділянки № :10:000:0257 знаходяться також приватизовані земельні ділянки, які не можуть бути виставлені на торги.

Відповідачем ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.79-84).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6587/16-20 СГ від 10.08.2020р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,3430 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Підставою для такої відмови визначено те, що бажана земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером :10:000:0257, яка включена до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги ГУ Держгеокадастру у Львівській обл., та які відповідно до п.3 ст.136 ЗК України не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (а.с.9).

Листом № 29-13-0.10-5166/2-20 від 19.08.2020р. відповідачем ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. надано відповідь на адвокатський запит та представлено копію наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.10.2019р. «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами». Згідно додатку до цього наказу, земельна ділянка під номером НОМЕР_1 на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської обл. площею 25,9317 га з кадастровим номером :10:000:0257 включена до переліку земельних ділянок, права на які можуть бути продані на земельних торгах окремими лотами (а.с.10-14).

Приймаючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га для ведення особистого селянського господарства та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано клопотання, наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.10.2019р. включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які запропоновано для продажу на земельних торгах.

В силу приписів ч.3 ст.136 ЗК України наведені обставини є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6587/16-20-СГ від 10.08.2020р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, прийнятий відповідачем у відповідності до вимог ЗК України.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою зазначеної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частиною першою цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.

При цьому, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської обл.

Земельна ділянка, щодо якої позивач висловила бажання реалізувати своє право на безоплатну приватизацію, входить до складу земельної ділянки площею 25,9317 га, яка сформована та має єдиний кадастровий № :10:000:0257.

Разом з тим, наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6587/16-20-СГ від 10.08.2020р. відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,3430 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з тих підстав, що бажана земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:02557, яка включена до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги ГУ Держгеокадастру у Львівській обл., та які відповідно до п.3 ст.136 ЗК України не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Таким чином, зазначена відмова обґрунтована покликанням на включення зазначеної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах регулюється ст.136 ЗК України, відповідно до якої організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду за зазначене, віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є визначеною законом підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Разом з тим, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затв. наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від № 333 від 29.09.2016р.

Пунктом 8 цього Положення передбачено, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Львівській обл., як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності, є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га для ведення особистого селянського господарства та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано заяву, наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.10.2019р. включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які запропоновано для продажу на земельних торгах.

В силу приписів ч.3 ст.136 ЗК України така обставина є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Звідси, наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6587/16-20-СГ від 10.08.2020р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, прийнятий на підставі та в межах повноважень, у відповідності до норм земельного законодавства, а тому правові підстави для його скасування відсутні.

Аналогічна правова позиція у подібних спірних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020р. у справі № 815/7279/16, у справі № 823/1120/16, від 22.04.2020р. у справі № 823/1267/16, від 29.10.2020р. у справі № 820/2005/18.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої па території Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської обл., кадастровий номер :10:000:0257, загальна площа 25,9317 га, для передачі у власність земельної ділянки розміром 0,3430 га, для ведення особистого селянського господарства, не підлягає задоволенню, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дій.

В частині вимог апелянта про те, що відповідач не дотримався процедури включення земельної ділянки № :10:000:0257 до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставлені на земельні торги, а тому відсутні підстави застосовувати ч.3 ст.136 ЗК України для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, колегія суддів враховує наступне.

Чинним законодавством передбачено, що розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, включення її в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу права оренди на земельних торгах, віднесено до компетенції ГУ Держгеокадастру у Львівській обл.

На час прийняття відповідачем оскарженого наказу позивачу не надано дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації за рахунок земельної ділянки за кадастровим №:10:000:0257, не передано у власність таких земельних ділянок, тому у відповідача не було перешкод для організації та проведення земельних торгів для продажу прав на цю земельну ділянку комунальної власності на конкурентних засадах, передбачених, зокрема, ч.3 ст.134 ЗК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на момент визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах та прийняття наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. № 13-6758/16-19-СГ від 16.10.2019р. «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами» щодо земельної ділянки № :10:000:0257 жодних заборон не існувало, зазначена земельна ділянка обліковувалась як вільна.

Включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів, оскільки ст.ст.135, 136 ЗК України прямо забороняють відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 806/3708/15.

Земельний масив площею 25,9317 га кадастровий номер :10:000:0257, в межах якого позивач претендує на земельну ділянку, сформований на підставі документації із землеустрою щодо інвентаризації земель відповідно до постанови КМ України № 513 від 23.05.2012р. «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель» на виконання плану заходів, передбачених бюджетною програмою «Проведення земельної реформи» та проведено його державну реєстрацію, що підтверджується присвоєнням йому кадастрового номеру :10:000:0257.

Приписами ст.20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Таким чином, по причині невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки вимогам ЗК України (така включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами), відповідач обґрунтовано та правомірно відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у формі наказу з підстав, чітко визначених ч.7 ст.118 Кодексу.

Посилання апелянта на те, що в межах спірної земельної ділянки, кадастровий номер :10:000:0257, знаходяться приватизовані земельні ділянки є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки згідно з інформацією із Державного земельного кадастру (згідно копії картографічних матеріалів) в межах спірної земельної ділянки жодні інші земельні ділянки не сформовані, відповідно кадастрові номери їм не присвоєно; також жодні речові права (право власності чи право користування) на згаданій земельній ділянці не зареєстровано.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, неповноти дослідження обставин справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Стасишина Романа Мироновича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. в адміністративній справі № 380/7053/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 03.03.2021р.