Справа № 607/12800/20
Суддя: Грицай К. М.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 Справа №607/12800/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача Гонти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №766162 від 26.07.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК ДП18 №766162 від 26.07.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ч. 6 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення він не вчиняв. Так, зазначає, що у постанові вказано, що позивач, не був водієм в розумінні ПДР, оскільки не використовував транспортний засіб на автомобільній дорозі загального користування відповідно до обставин, зазначених в постанові, з приводу чого він надав усні пояснення інспектору поліції, але ці пояснення інспектор поліції не долучив до складеної постанови, а отже виніс постанову без достатніх доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, механічний транспортний засіб марки BRP (группа експлуатації баггі) відповідно до технічного формуляру № 01/06/20 для використання не спец трасах, тому не підлягає реєстрації. Твердження про те, що позивач не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії теж не відповідають дійсності. Належний йому транспортний засіб не відноситься до жодної з категорій, встановлений правилами дорожнього руху. В самій постанові відсутні посилання на об`єктивні докази, які б підтверджували його вину. Інспектор таких доказів не надав, його вина у вчи енні правопорушення ґрунтуються виключно на припущеннях інспектора. Також, вказав, що постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, відтак, такий відеозапис не може вважатись належним доказом. З огляду на наведене просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою судді від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Климчук О.І. 10.09.2020 року подала відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вважає, що працівниками Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції обґрунтовано складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, в той час як позивач не надав жодних підстав для скасування постанови. У відзиві вказано, що згідно оскаржуваної постанови НК ДП18 №766162 від 26.07.2020, 26.07.2020 року о 16 год. 15 хв. водій керував транспортним засобом Maverick-X3 XRC Turbo на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече без реєстраційного посвідчення та при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 126 КУпАП. Вказала, що ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» Забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зафіксовано, що позивачу було роз`яснено причину зупинки, суть вчиненого правопорушення, повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, йому роз`яснено його права, передбачені ст. 268, 287, 289 КУПАП. Зазначила, що оригінал постанови направлений для виконання до Тернопільського МВ ДВС.

У судовому засіданні представник позивача Гонта М.С. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовні заяві та просить їх задовольнити. Також, вказав, що на долученому до відзиву диску містяться файли, на яких зафіксовано, що інспектор не пояснив, які саме посвідчення водія необхідно було пред`явити ,яке підтверджує право на керування тим транспортним засобом, яким керував позивач, також інспектор не пояснив, на якій підставі було необхідно проводити державну реєстрацію даного транспортним засобом.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві та пояснила, що позивач не надав документів, які підтверджують державну реєстрацію даного транспортного засобу та посвідчення водія відповідної категорії. Подання даних документів є обов`язком водія,який таких документів не подав. В наступне судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив суду відзив, згідно якого позов не визнає. Отже, розгляд справи слід здійснити без участі відповідача на підставі пункту 1) ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Суд, дослідивши докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне:

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №766162 від 26.07.2020 року, яка надана представником відповідача та міститься у базі даних «АРМОР», 26.07.2020 року о 16 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 24.07.2015 року, керував транспортним засобом Maverick-X3 XRC Turbo, номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 333, не мав права керування, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що накладений штраф в сумі 510 грн.

Згідно листа Тернопільського міського відділу ДВС ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) від 22.02.2021 року №9994, постанова серії ДП18 №766162 від 26.07.2020 року відносно ОСОБА_1 на адресу відділу ДВС не надходила.

Частиною 2 статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач заперечує обставини, викладені у постанові щодо порушення ним вимог п. 2.1 ПДР України.

Згідно із пунктом 2.1 ПДР передбачено 2.1, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Пунктом 2.13 ПДР України визначено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;

автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;

автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, у спірній постанові ДП18 №766162 від 26.07.2020 року, не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, а саме: зазначено, що водій не мав права керування транспортним засобом, та не зазначено, який саме пункт правил дорожнього руху України чи інший нормативний акт порушив водій, та посвідчення водія якої саме категорії дає право на керування даним транспортним засобом, в той час як в постанові сказано, що водій пред`явив посвідчення водія НОМЕР_1 від 24.07.2015 року.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Заперечення відповідача у відзиві, що доказом вчинення правопорушення є відео фіксація з нагрудного відео реєстратора поліцейського суд відкидає та вважає такі докази неналежними, оскільки як вбачається із відеозапису 000109, що міститься на доданому до відзиву СD-диску, на даному відеозаписі зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яку позивач не оскаржує.

Поряд цим, у спірні постанові не вказано відомостей про технічний засіб, яким здійснено даний відеозапис та оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали із нагрудних камер працівників поліції 000109 до постанови відповідачем не були долучені.

Таким чином, відповідач в судове засідання не надав належних та допустимих доказів, на спростування доводів позивача та на підтвердження порушення позивачем вимог п. 2.1 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За вище вказаних обставин, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, тому вважає, що спірна постанова винесена без повного з`ясування усіх обставин справи.

В силу вимог ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2020 року, а провадження у справі закриттю.

Поряд тим, позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за іншими статтями згідно постанови ДП18 №766162 від 26.07.2020, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.247, 251, 252, 258, 280, 283, 287, 289, ч.1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №766162 від 26.07.2020 року про притягнення адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль, ).

Головуючий суддяК. М. Грицай