Справа № 440/749/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/749/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (рішення від 30 грудня 2020 року №281) щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду навчання як проходження строкової військової служби та в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54% суми суддівської винагороди за займаною посадою;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді період навчання в Національній академії внутрішніх справ України як періоду проходження строкової військової служби 03 роки 10 місяців 27 днів (а не 01 рік 10 місяців 13 днів як період навчання) та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2020 року з розрахунку 54 % суми суддівської винагороди за займаною посадою, а саме: посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за адміністративну посаду голови суду, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що надана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/1582/2020 від 11 червня 2020 року та провести відповідні виплати, починаючи з 12 червня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум /а.с.1-9/.

Позов обґрунтований тим, що з 12 червня 2020 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 % суми суддівської винагороди відповідно до довідки про заробітну плату Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/1582/2020 від 16 червня 2020 року. 24 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду навчання у Національній академії внутрішніх справ України як періоду проходження строкової військової служби. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №281 від 30 грудня 2020 року відмовлено у проведенні такого перерахунку, оскільки зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби та періоду навчання за юридичною спеціальністю Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року не передбачено. З вказаним рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки відповідно до пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), а тому на дату призначення його на посаду судді в силу абзацу третього пункту 1 Указу Президента України №584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, зараховується половина строку навчання та період проходження строкової військової служби, у зв`язку з чим період його навчання в Національній академії внутрішніх справ з 01 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року, тобто 3 роки 10 місяців 27 днів підлягає врахуванню у календарному обчисленні як період проходження строкової військової служби відповідно до положень статті 18 Закону України «Про міліцію» та статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, у відповідача були законні підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, виходячи із стажу 22 роки 05 місяців 07 днів, в розмірі 54 відсотки суми суддівської винагороди відповідно до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 50-54/ зазначив, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відсутні, оскільки зарахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, календарного періоду проходження строкової військової служби та половини періоду навчання у вищому навчальному закладі не передбачено статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року. Таким чином, рішення №281 від 30 грудня 2020 року прийнято управлінням вмотивовано та на підставі чинного законодавства. Крім того, строк звернення до суду з цим позовом позивачем пропущений без поважних причин.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у період з 01 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року навчався в Національній академії внутрішніх справ України та закінчив повний курс підготовки фахівців кваліфікаційного рівня «Спеціаліст» за спеціальністю «Правознавство», що підтверджується копією диплому серії ЛВ НОМЕР_1 , виданого Національною академією внутрішніх справ України 27 червня 1998 року, та додатку до вказаного диплому /а.с.30-31, 62-63/.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 13 лютого 2001 року /а.с. 96-102/ ОСОБА_1 у Збройних Силах не служив; з 01 серпня 1994 року по 13 лютого 2001 року служив в органах внутрішніх справ України безперервно 06 років 06 місяців 12 днів (наказ навчального закладу №291 від 25 липня 1994 року, наказ УМВС №14ос від 13 лютого 2001 року).

Згідно з Витягом з послужного списку архівної особової справи колишнього лейтенанта міліції ОСОБА_1 , слідчого відділення Великобагачанського районного відділу Управління МВС України в Полтавській області №Х-146/115/12/022020 від 02 березня 2020 року /а.с. 17/, ОСОБА_1 у Збройних Силах не служив; з 01 серпня 1994 року по 13 лютого 2001 року служив в органах внутрішніх справ України, з них з 01 серпня 1994 року по 30 липня 1998 року в Національній академії внутрішніх справ, з 30 липня 1998 року по 13 лютого 2001 року на посаді слідчого відділення Великобагачанського районного відділу Управління МВС України в Полтавській області.

Указом Президента України "Про призначення суддів" №1367/2004 від 04 листопада 2004 року /а.с.66-69/ ОСОБА_1 призначено на посаду судді Великобагачанського районного суду Полтавської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" №2280-VI від 20 травня 2010 року /а.с.64-65/ ОСОБА_1 обрано на посаду судді Великобагачанського районного суду Полтавської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1804/0/15-20 від 11 червня 2020 року /а.с. 12, 77/ ОСОБА_1 звільнено з посади судді Великобагачанського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Великобагачанського районного суду Полтавської області № 5ос від 11 червня 2020 року /а.с. 13, 78/ відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Великобагачанського районного суду Полтавської області 11 червня 2020 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу роботи судді у відставці, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , складеного Великобагачанським районним судом Полтавської області 07 липня 2020 року за вих №06-37/4/2020 /а.с. 15, 79/ загальний стаж роботи станом на 11 червня 2020 року становить 20 років 04 місяці 23 дня, з них: половина строку навчання в Національній академії внутрішніх справ з 01 серпня 1994 року по 14 червня 1996 року - 01 рік 10 місяців 13 днів; період роботи на посаді начальника юридичного відділу Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області з 01 грудня 2001 року по 30 листопада 2004 року - 03 роки 00 місяців 00 днів; період роботи на посаді судді, голови Великобагачанського районного суду Полтавської області з 01 грудня 2004 року по 11 червня 2020 року - 15 років 04 місяці 23 дня.

ОСОБА_1 з 12 червня 2020 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно поданої ним заяви від 08 липня 2020 року та доданих до неї документів з урахуванням стажу судді 15 років 06 місяців 11 днів у розмірі 50 % від заробітку відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що підтверджується рішенням №16 від 14 липня 2020 року /а.с. 56-58/.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із поясненнями від 23 грудня 2020 року /а.с.103-119/ та із заявою від 24 грудня 2020 року /а.с. 126-127/, в яких просив про перерахунок його довічного утримання, виходячи зі стажу 22 роки 05 місяців 07 днів внаслідок зарахування до спеціального стажу періоду навчання в повному обсязі, тобто 03 роки 10 місяців 27 днів, як строкову службу, а не навчання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №281 від 30 грудня 2020 року /а.с. 40, 125/ відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно поданої 24 грудня 2020 року заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вказане рішення обґрунтоване тим, що аналіз документів свідчить про відсутність права на зазначений вид перерахунку, оскільки зарахування до стажу служби роботи на посаді судді періоду проходження військової служби та періоду навчання за юридичною спеціальністю Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року не передбачено.

Не погодившись з рішенням відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 22 роки 05 місяців 07 днів внаслідок зарахування до спеціального стажу періоду навчання в повному обсязі, тобто 03 роки 10 місяців 27 днів, як строкової служби, а не навчання , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

На момент виходу позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року /далі - Закон №1402-VIII/.

Згідно з частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частин першої - третьої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Водночас відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Суд враховує, що позивач призначений на посаду судді 04 листопада 2004 року.

Станом на дату призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку, регулювалось статтею 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів"), Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10 липня 1995 року.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів") кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої зазначеної статті до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також абзацом третім пункту 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10 липня 1995 року було передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

В свою чергу частиною другою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (в редакції, чинної на момент вступу позивача до навчального закладу, далі Закон 2232-XII) визначено такі, зокрема, види військової служби, як: строкова військова служба; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Закону № 2232-XII військову підготовку студентів (курсантів) вищих навчальних закладів (денної форми навчання) інститутів, академій, університетів та прирівняних до них інших вищих навчальних закладів за програмою офіцерів запасу проходять чоловіки віком до 27 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, а військово-медичну підготовку - також жінки - студентки вищих медичних навчальних закладів. Період військової підготовки зараховується як строкова військова служба.

Перелік вищих навчальних закладів, в яких проводиться військова підготовка студентів (курсантів), порядок її проведення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом «а» частини першої статті 23 Закону № 2232-XII строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються для солдатів і сержантів, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України, Національній гвардії України, Прикордонних військах України, інших військових формуваннях та Службі безпеки України, - 24 місяці (для осіб, які мають вищу освіту, - 12 місяців).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2232-XII громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

У постанові від 22 листопада 2018 року у справі №9901/455/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що весь період навчання у військово-навчальному закладі не може бути зараховано до стажу, який дає право на відставку, оскільки відповідно до законодавства загальний строк дії строкової військової служби становив 2 роки.

Як вже встановлено судом, у період з 01 серпня 1994 року по 27 червня 1998 року позивач навчався в Національній академії внутрішніх справ України та в Збройних Силах України службу не проходив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1997 року № 1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, до якого включено вищі навчальні заклади МВС, в тому числі - Національну академію внутрішніх справ.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню як строкова військова служба не весь період навчання позивачем у військово-навчальному закладі, а лише 24 місяці цього навчання, оскільки такий загальний термін строкової військової служби був встановлений статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на момент проходження позивачем такого навчання.

Поряд з цим, відповідачем зараховано до стажу роботи судді у відставці, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, як половину строку навчання - період навчання позивача у Національній академії внутрішніх справ України: 1 рік 10 місяців 13 днів, що в свою чергу менше 24 міс., передбачених статтею 23 Закону № 2232-XII.

Таким чином, загальний стаж роботи судді позивача, що дає йому право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання станом на момент звільнення, складає 20 років 06 місяців 11 днів (24 міс. +3 р. 0 міс.00 дн.+15р. 06 міс. 11 дн.), а тому розмір його щомісячного довічного грошового утримання становить відповідно до статті 142 України "Про судоустрій і статус суддів" 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, в рішенні від 05 жовтня 2020 року у справі №9901/178/20, яке станом на дату прийняття рішення у справі, що розглядається, не набрало законної сили Верховний Суд дійшов висновку, що в силу положень статей 2 та 25 Закону № 2232-XII навчання у військово-навчальних закладах є видом військової служби і прирівнюється курсантам як строкова військова служба, проте ані приписами Закону № 1402-VIII, ані положеннями Указу № 584/95 під час визначення стажу роботи, який дає право на відставку судді, таке прирівнення та ототожнення не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (рішення від 30 грудня 2020 року №281) щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді всього періоду навчання як проходження строкової військової служби та в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54% суми суддівської винагороди за займаною посадою та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді періоду навчання в Національній академії внутрішніх справ України як періоду проходження строкової військової служби 03 роки 10 місяців 27 днів (а не 01 рік 10 місяців 13 днів як період навчання) та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2020 року з розрахунку 54 % суми суддівської винагороди за займаною посадою, а саме: посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за адміністративну посаду голови суду, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що надана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/1582/2020 від 11 червня 2020 року та провести відповідні виплати, починаючи з 12 червня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, та задоволення позову у цій справі.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні також підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк