Справа № 420/11385/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - Іванова Ю.Ю.,

представника відповідача - Кисельов О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» до Головного управління ДПС в Одеській області (з урахуванням уточнення позовних вимог від 21.12.2020р.) про:

визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД»;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року, яким до ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» застосовано штраф у розмірі 1000000,00 гривень.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» зазначило, що Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена фактична перевірка позивача на підставі наказу, який не містить реальних підстав для її проведення.

Позивачем наголошувалось, що оскільки фактична перевірка проведена без відповідних підстав, які визначені пунктом 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України та з порушенням процедури її проведення (за відсутністю посадових/уповноважених осіб суб`єкту господарювання), податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі такої перевірки, також є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД», під час вирішення питання про визначення території зберігання палива, як акцизного складу, відповідачем не було встановлено кількість отриманого суб`єктом господарювання палива на кожну територію та не було встановлено наявності вини у діях чи бездіяльності позивача.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

21 грудня 2020 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» надійшли уточнення позовних вимог (вх.№54442/20).

24 грудня 2020 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

28 січня 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив (вх.№49725/20 від 23.11.2020р.) на позовну заяву (т.І, а.с.57-62).

Відзив обґрунтований наступним.

Відповідно до п.п. 14.1.6. п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Якщо суб`єкт господарювання власник або користувач такого приміщення, території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (1000000 літрів), він повинен зареєструвати акцизний склад.

Відповідно до наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» товарно-транспортних накладних та видаткових накладних станом з 01.01.2020 року по 27.08.2020 року, позивачем отримано та оприбутковано дизельного палива в кількості 1272338,00 літрів.

Оскільки, відповідно до фактичних обставин справи, позивач здійснює, зокрема, зберігання палива згідно умов договорів, то відповідно до норм статті 230 Податкового Кодексу України приміщення або територія, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом, серед іншого, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, є акцизним складом та повинно бути зареєстроване в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» було порушено пункт «б» абзацу 6 п.п.230.1.2 п.230.1 статті 230 ПК України, за що передбачена відповідальність згідно п.1281.2 ст.1281 Податкового Кодексу України, а тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

У відповіді на відзив (ЕП/22485/20 від 26.11.2020р.) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» зазначало, що представник позивача за довіреністю Костенко О.В. участі у фактичній перевірці не приймав. Крім того, на думку позивача, у порушення вимог п.5 ч.2 статті 162 КАС України відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи позивача - не спростовані (т.І, а.с.245-246).

У поясненнях (вх.№ЕП/2370/21 від 28.01.2021р.) Головне управління ДПС в Одеській області вказувало, що основною тезою визнання наказу на проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» протиправним є посилання позивача на позицію Верховного Суду по справі №826/17123/18 від 21.02.2020 року. Однак, зверталася увага суду, що в разі проведення контролюючим органом перевірки на підставі наказу про її призначення і за її наслідками прийнято податкове повідомлення-рішення чи інше рішення, то такий наказ, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням, а тому, його оскарження після допуску посадових осіб контролюючого органу не є належним способом захисту права платника податків, оскільки подальше скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення прийнятого за результатами перевірки (т.ІІ. а.с.17-18).

У поясненнях (вх.№7771/21 від 17.02.2021р.) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» зазначало, що відповідно до абз. 17 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» встановлено, що до 31.03.2020 року до суб`єктів господарювання не застосовується санкція у вигляді штрафу за зберігання пального без відповідної ліцензії. Таким чином, на думку позивача, законодавець встановив час, з якого починається перебіг терміну зберігання (отримання палива) - 01.04.2020 року (т.ІІ, а.с.31-33).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 10.05.2017 року, за №0062374 (т.І, а.с.24-29).

До основного виду діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» згідно код КВЕД відноситься 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» має ліцензію на право зберігання пального №2000163 від 04.02.2020 року та на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001553 (т.І, а.с.38-39).

На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року (т.І, а.с.64-65) та направлень на проведення перевірки (т.І, а.с.66-68), з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підстав п.п.191.1.4 п.191.1, п.п.191,1.14 п.191 ст191, ст.20, пп.80.2.5 п.80.2 статті 80 Податкового кодексу України, було проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД», податкова адреса: Одеська область, Лиманський район, с. Кошари, вул. 10-Степова, 187; адреса господарської одиниці: Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе 2-ж, паливний склад. Тривалість перевірки 10 діб, перевіряємий період з 01.07.2019 року по дату закінчення фактичної перевірки.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №1802/15-32-32-03-4132637 від 04.09.2020 року (т.І, а.с.68-72).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлені порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» пункту «б» абзацу 6 п.п.230.1.2 п.230.1. статті 230 Податкового Кодексу України, за що п.1281.2 статті 1281 Податкового Кодексу України встановлена відповідальність (т.І, а.с.72).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки №1802/15-32-32-03-4132637 від 04.09.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» подало на адресу Головного управління ДПС в Одеській області заперечення (т.І, а.с.15-17).

За результатом розгляду заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД», Головне управління ДПС в Одеській області вказало, що висновок до акту перевірки є правомірним (т.І, а.с.18-22).

На підставі Акту перевірки №1802/15-32-32-03-4132637 від 04.09.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року, яким за порушення ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» пункту «б» абзацу 6 п.п.230.1.2 п.230.1. статті 230 Податкового Кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 1000000,00 гривень (т.І, а.с.23).

Вважаючи наказ на проведення перевірки та податкове повідомлення-рішення - протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі - Податковий кодекс).

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД», суд зазначає наступне.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №826/17123/18, було сформульовано правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи у подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Суд зазначає, що спір між сторонами виник з приводу правомірності прийняття наказу про проведення фактичної перевірки та протиправності винесеного на підставі проведеної перевірки податкового повідомлення-рішення, а тому, згідно правових висновків Верховного Суду, у першу чергу, суд має встановити наявність умов, визначених законодавством для призначення фактичної перевірки та дотримання відповідачем процедури такого призначення.

Відповідно до приписів Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. (п.75.1 ст. 75)

Норма п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначає, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з нормами ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п.80.2.5.).

З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що фактична перевірка може проводитися за умови дотримання наступних умов:

- повинна бути наявною одна з визначених п.п.80.2.1 - 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки (матеріальна підстава);

- підставою для проведення перевірки повинно бути рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом (процесуальна підстава);

- копія вказаного рішення має вручатися платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (процедурна підстава).

Судом встановлено, що відповідач призначив проведення фактичної перевірки позивача на підставі п.п. 80.2.5. п.80.2 ст. 80 ПК України.

Вказаний підпункт 80.2.5. п.80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі, на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які відповідно до приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року, які покладені на відповідача.

На підтвердження наявності підстав для проведення фактичної перевірки позивача, відповідачем було надано доповідну записку в.о. начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Андрія Димитрова та виписку з бази даних ЄРАН 2019 щодо отримання пального ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» (т.ІІ, а.с.39-42).

Як вбачається з матеріалів справи, до видів діяльності ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» згідно код КВЕД відносяться, зокрема, 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів, 49.42 надання послуг перевезення речей (переїзду), 54.42 транспортне оброблення вантажів; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (т.І, а.с.26).

Також, судом встановлено, що позивач має ліцензії на право зберігання пального та на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) (т.І, а.с.38-38).

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 10 квітня 2020 року по справі №815/1978/18, згідно яких встановивши, що позивач займається діяльністю, яка регулюється Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року, контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача, на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень ст. 191 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу.

Крім того, у пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких у наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Судом встановлено, що спірний наказ Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року (т.І, а.с.64-65) про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» відповідає вимогам, що передбачені до їх змісту п.п. 81.1 ст. 81 ПК України, а саме останній містить: дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки - контроль за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, вид перевірки; підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, зокрема пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України; дата початку перевірки; тривалість перевірки, що відповідає вимогам п.81.1 ст.81 ПК України (т.І, а.с.64-65).

Також, вказаний наказ підписаний заступником начальника ДПС та скріплений печаткою контролюючого органу.

У той же час, відсутність у наказі №3735 від 21.08.2020 року окремих посилань на доповідну записку в.о. начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів та виписку з бази даних ЄРАН 2019 не свідчить про порушення відповідачем вимог п.81.1 статті 81 ПК України, а тому не може бути підставою для його скасування.

Крім того, суд звертає увагу, що Податковим Кодексом України не передбачено надання платнику податків відомостей про те, за інформацією якого державного органу місцевого самоврядування або суб`єкта господарювання чи фізичної особи проводиться перевірка, як не передбачено і розкриття змісту вказаної отриманої інформації та фактів, які свідчать про можливе порушення платником податків податкового законодавства.

Стосовно посилань ТОВ «ЕКСПОТРЕНД», що фактична перевірка не проводилася за податковою адресою позивача чи адресою господарської діяльності та була проведена за відсутності уповноваженої особи позивача, суд зазначає наступне.

Як зазначалося сторонами по справі, в умовах діючих карантинних обмежень спричинених коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), у період проведення перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» працювало у дистанційному режимі.

Однак, 25.08.2020 року, представнику за довіреністю Костенко О.В. (т.ІІ, а.с.29-30) пред`явлено службові посвідчення, вручено копію наказу, направлення на проведення фактичної перевірки та запиту «про надання копій документів, які пов`язані з предметом перевірки».

31.08.2020 року, листом №31/08/2020-1Є ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» надано копії документів, зазначених в описовій частині акту фактичної перевірки, які у подальшому були використані при складанні висновку акта фактичної перевірки №1802/15-32-32-03-4132637 від 04.09.2020 року.

Вищевказане підтверджується письмовими поясненнями головного державного ревізора інспектора Новіцького Олега Олександровича наявними у матеріалах справи (т.ІІ, а.с.26-28) та підписами уповноваженої особи ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» Костенко О.В. на направленнях на перевірку (т.І, а.с.66-67).

У свою чергу, акт перевірки був надісланий контролюючим органом на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення та був отриманий Костенко О.В. 16.09.2020 року (т.І, а.с.73).

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з твердженнями позивача про протиправність призначення контролюючим органом фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД», оскільки остання була проведена на підставі здійснення контролюючим органом функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а тому, підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» - відсутні.

Щодо наявності порушень ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» податкового та/або іншого законодавства та правомірності винесення Головним управлінням ДПС в Одеській області оскаржуваного податкового повідомлення-рішення по застосування штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у межах своєї господарської діяльності, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ПЕРЕВАЛОЧНИЙ КОМПЛЕКС» укладено договір оренди №20/01/2020-О від 20.01.2020 року (т.І, а.с.30-36).

Згідно Акту приймання-передачі за Договором оренди №20/1-2020-О від 20.01.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» прийняло у строкове платне користування майно: ємність для палива 17 м3 - у кількості 2 штук та ємність для палива 24 м3 у кількості 1 штука, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе 8а (т.І, а.с.37).

Згідно наявних у матеріалах справи копій товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, складених у період з 01.01.2020 року по 27.08.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» отримано та оприбутковано дизельного палива у кількості 1272338,00 літрів (т.І, а.с.79-239).

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року, під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до підпункту 14.1.6. п.14.1 статті 14 ПК, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема, приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

Відповідно до статті 230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

З аналізу вищенаведених норм податкового законодавства вбачається відсутність обов`язку суб`єкта господарювання реєструвати акцизний склад у таких випадках:

- у приміщенні чи території розташовані ємності для навантаження-розвантаження

та зберігання пального, загальна ємність яких не перевищує 200 кубічних метрів;

- суб`єкт господарювання - власник або користувач такого приміщення чи території, протягом календарного року отримує пальне у розмірах, що не перевищує 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо роздавальні колонки у місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії);

- суб`єкт господарювання використовує пальне виключно для власних потреб або промислової переробки та не здійснює операції по реалізації та зберіганню пального іншим особам.

Статтею 1281 ПК встановлена відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах.

Зокрема, відповідно до п.1281.2 статті 1281 ПК, відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що на її думку, законодавець встановив час з якого починається відповідальність за зберігання (отримання палива) у кількості, що перевищує 10000 кубічних метрів - з 01.04.2020 року.

Представником позивача вказувалося, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» №2628-VIII від 23 листопада 2018 року (далі - Закон №2628-VIII) внесено зміни, зокрема, у статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі - Закон №481/95-ВР).

Цією статтею визначено правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального. Нормами зазначеної статті запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набрали чинності з 01 липня 2019 року.

Однак, згідно абз.17 ст.18 Закону №481/95-ВР, до 31.03.2020 року до суб`єктів господарювання не застосовується санкція у вигляду штрафу за зберігання (отримання) пального без наявності відповідної ліцензії.

Також, представником позивача було надано оборотно-сальдову відомість по рахунку №203 ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» за квітень-серпень 2020 року, згідно якої загальна кількість отриманого позивачем протягом вказаного періоду пального не перевищує 10000 кубічних метрів (т.ІІ, а.с.34).

Суд вважає, що оцінюючи спірні правовідносини необхідно керуватися нормами ПК, тому як саме за порушення норм ПК прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а не за зберігання пального без відповідної ліцензії згідно статті 15 Закону №481/95-ВР.

Крім того, судом встановлено, що Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку про порушення ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» пункту «б» абзацу 6 п.п.230.1.2 п.230.1. статті 230 Податкового Кодексу України, оскільки у період з 01.01.2020 року по 27.08.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» отримано та оприбутковано дизельного палива у загальній кількості 1272338,00 літрів на двох складах за адресами: Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе 8а та Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе 2-ж.

При цьому, акт перевірки №1802/15-32-32-03-4132637 від 04.09.2020 року, не містить відомостей про кількість отриманого ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» пального по кожному складу окремо.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що чинне податкове законодавство не містить визначення понять «приміщення» та «територія», однак 14.1.6. п.14.1 статті 14 ПК містить пряму норму, що не є акцизним складом приміщення або територія, «на кожній з яких» загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів.

Крім того, у формулюванні абз. 3 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України поняття «приміщення» та «територія» розділені сполучником «або».

Суд зазначає, що згідно п. 13 ч. 1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року, територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

Згідно абзацу 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» №2807-IV від 06.09.2005 року, територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

З іншого боку, пунктом 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами. Аналогічне визначення міститься також в Земельному кодексі України, Законі України «Про іпотеку», Законі України «Про оцінку земель».

Отже, з наведеного вбачається, що поняття «територія» є тотожним поняттю «земельна ділянка», а тому, у розумінні пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, під терміном «територія» розуміється термін «земельна ділянка».

Водночас, поняття «приміщення» також має декілька законодавчих визначень.

Так, відповідно до п. 1.2 Порядку надання складським об`єктам статусу «митний склад» та позбавлення такого статусу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №835 від 16.07.2012 року, приміщення - частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу;

резервуар - вмістище (наземне або підземне) для зберігання рідин, газу або сипких товарів;

складський об`єкт - приміщення, холодильна чи морозильна камера, резервуар, критий чи відкритий майданчик.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004 року розрізняє такі види приміщень:

будівлі - земельні поліпшення, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо;

приміщення - частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу;

вбудовані приміщення - приміщення, що є частиною внутрішнього об`єму будівлі;

прибудовані приміщення - приміщення, що прибудовані до основної будівлі та мають з нею хоча б одну спільну стіну;

вбудовано-прибудовані приміщення - приміщення, частина внутрішнього об`єму яких є частиною внутрішнього об`єму основної будівлі, а інша частина - прибудованою;

споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо).

Вказані визначення термінів не відносяться до податкового законодавства, а тому закономірним є запитання чи можна їх використовувати під час визначення терміну «акцизний склад» та чи відносяться два різних склади за різними фізичними (поштовими) адресами до одного поняття «акцизний склад», з урахуванням прямої норми визначеної законодавством - «на кожній з яких».

Суд наголошує, що позивач фактично має два різних склади, що знаходяться за адресами Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе 8а та Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе 2-ж.

Вказані склади не розташовані на одній території (земельній ділянці), що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ, а.с.44).

Суд зазначає, що поняття «акцизний склад» визначене у пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сформульовано таким чином, що його визначення безпосередньо залежить від поняття «на кожній з яких».

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що податковим органом для визначення загальної кількості отриманого та оприбуткованого ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» пального протягом календарного року, сумовано кількість пального з обох складів.

Суд зазначає, що згідно товарно-транспортних накладних наявних у матеріалах справи, з 01.01.2020 року по 27.08.2020 року, на паливний склад, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе 8а, ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» отримало пального у загальній кількості - 199539,58 літрів (т.І, а.с.79-239).

У свою чергу, на паливний склад за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе 2-ж позивачем отримано пального у загальній кількості - 964172,56 літрів.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням прямої норми ПК України визначеної абз. 3 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України - «на кожній з яких», суд дійшов висновку, що ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» не має перевищення у 100 кубічних метрів з отриманого та оприбуткованого пального, а ні за адресою паливного складу Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе 8а, а ні за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе 2-ж, а тому, у нього відсутній обов`язок реєстрації вказаних паливних складів, як акцизних.

Крім того, суд наголошує, що згідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було неправомірно застосовано до ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» штрафні санкції передбачені статтею 1281 ПК, а тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду з позовною заявою ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» було сплачено судовий збір у загальному розмірі 17270,00 гривень (15000,00 за вимогу майнового характеру та 2270,00 за вимогу не майнового характеру).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ЕКСПОТРЕНД», з урахуванням статті 139 КАС України, позивачеві належить відшкодувати судові витрати у розмірі 15000,00 гривень.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» (67581, Лиманський район, село Кошари, вул.10-Степова 187, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3735 від 21.08.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКСПОТРЕНД»; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року, яким до ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» застосовано штраф у розмірі 1000000 гривень - задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2020 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» застосовано штраф у розмірі 1000000,00 гривень - визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТРЕНД» () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Повне рішення складено та підписано 03 березня 2021 року.

Суддя Балан Я.В.

.