Справа № 540/4353/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4353/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останнього податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 250991,76 грн. та по військовому збору в сумі 15404,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 250991,76 грн. та по військовому збору в сумі 15404,59 грн., які нараховані відповідно до податкових повідомлень-рішень від 19.07.2017р. № та №, які прийняті на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 №80/21-22/13-06/ НОМЕР_1 від 05.07.2017р.

До боржника застосовувались заходи стягнення визначені Податковим кодексом України, а саме на підставі підпункту 59.1 статті 59 ПК України відповідачу вручено податкову вимогу.

Однак, вказані дії контролюючого органу не призвели по погашення податкового боргу, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути вказаний борг з відповідача.

Ухвалою від 31.12.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення від 19.07.2017р. № та № були ним оскаржені у судовому порядку та набули статусу правомірних. При цьому відповідно до вказаних податкових повідомлень-рішень на відповідача покладено обов`язок по сплаті грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, штрафних санкцій за ними на загальну суму 200 185,76 грн. В той же час позивачем заявлено до стягнення 266 396,40 грн.

Відповідач вказує на те, що згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання. Заявлена у позові до стягнення пеня не може вважатись податкових боргом, адже про її існування йому стало відомо лише із позовної заяви. Крім того, позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження правомірності пред`явлення до стягнення пені, не надано детального розрахунку пені на загальну суму 66 210,59 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що вимоги по стягненню пені є необґрунтованими, не підтвердженими і такими, що не підлягають задоволенню.

Також відповідач вказує на те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження направлення податкової вимоги від 15.05.2020 №6248-10 на суму 266 396,35 грн. У зв`язку з чим, відповідач вважає, що позивачем не доведено право на стягнення податкового боргу в судовому порядку, якому обов`язково передує саме направлення податкової вимоги.

Окремо відповідач зауважив на строки стягнення. Так, відповідач вказує на те, що приписи п. 102.4 ст. 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. З огляду на те, що у 10-ти денний строк з дня отримання податкових повідомлень- рішень від 19.07.2017, він не сплатив суми зобов`язань, визначених у цих повідомленнях- рішеннях, вони набули статусу податкового боргу. Відтак, починаючи з 05 серпня 2017 року, у позивача виникло право на стягнення протягом наступних 1095 днів податкового боргу, який виник з огляду на не сплату мною визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.07.2017 зобов`язань. Зазначений строк сплив на початку серпня 2020 року. Позивач же звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу наприкінці грудня 2020 року, тобто з пропуском встановленого ПК України строку на вчинення дій щодо стягнення податкового боргу.

З огляду на викладене, відповідачем заявлена вимога про застосування позовної заяви давності на наслідків сплаву строку на стягнення податкового боргу. Також відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 22.02.2021р. вимоги відповідача про розгляд справи з викликом сторін та про застосування наслідків спливу строків позовної давності залишені без задоволення.

Також ухвалою суду від 22.02.2021р. задоволена заява Головного управління ДПС в Херсонській області, АР Крим та місті Севастополі про заміну відповідача про заміну відповідача; замінено первісного відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , належним відповідачем - фізичною особою ОСОБА_1 .

Відповідачем подано до суду відповідь на відзив, у якому податковим органом надані такі пояснення. Згідно інтегрованої картки платника податків відповідача по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування вбачається, що пеня у сумі 66 204,92 грн. нарахована згідно ст. 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № , яка узгоджена рішенням суду від 10.10.2019 р. № 821/1166/17. Згідно інтегрованої картки платника податків відповідача по військовому збору вбачається, що пеня у сумі 5,67 грн. теж нарахована згідно ст. 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № , що теж узгоджена рішенням суду від 10.10.2019 р. № 821/1166/17.

Крім того, позивач зазначив, що податкова вимога від 15.05.2020 р. № 6248-10 направлена платнику податків за належною адресою, а саме АДРЕСА_1 . Згідно п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов.

Розглянувши надані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 29.05.2017 року № 444, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 05.07.2017 року №80/21-22-13-06/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення відповідачем пп. 164.2.17. п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, зокрема, платником податку у 2016 році не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді суми боргу анульованого кредитором 821274,81 грн., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 147829,47 грн.; пп.1.4 п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2016 рік у сумі 12319,13 грн.

На підставі акта перевірки від 05.07.2017 року № 80/21-22-13-06/ НОМЕР_1 прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.07.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 184786,84 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 147829,47 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 36957,37 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір 15398,92 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 12319,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3079,79 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 р. по справі № 821/1166/17 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 р. по справі № 821/1 166/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 19.07.2017 р. № . № .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.05.2019 р. по справі № 821/1166/17 касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задоволено.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 р. по справі № 821/1166/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 р. залишено без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 10.10.2019р.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2020р. контролюючим органом сформована податкова вимога форми "Ф" №6248-10 на суму 266396,35 грн., яка направлена на адресу відповідача та отримана 29.05.2020р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення №118.

Вищезазначені грошові зобов`язання, нараховані податковими повідомленнями-рішеннями та пеня не сплачені відповідачем у встановлені законодавством строки, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до пункту 1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України, встановлено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Судом встановлено, що усі вище перелічені податкові повідомлення-рішення відповідачем оскаржено у судовому порядку. Як, вже було зазначено вище Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 р. по справі № 821/1166/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 р. залишено без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 10.10.2019р.

Отже, саме з цієї дати грошові зобов`язання у загальній сумі 200 185,76 грн., що визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 19.07.2017р. № та № набули статусу узгоджених, але не сплачених у встановлені строки.

Статтею 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпунктів 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З наявних у матеріалах справи витягів з інтегрованої картки вбачається, що контролюючим органом нарахована пеня по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 66 204,92 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № та по військовому збору у сумі 5,67 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № .

З огляду на викладене, станом на день розгляду даної справи, усі нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання, відповідно до податкових повідомлень-рішень від 19.07.2017р. № та №, а також пеня, є узгодженими, але не сплаченими у встановлені строки.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 25.01.2019р. у справі №810/1760/17. У цій же постанові Верховний Суд вказав на те, що "…Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення - рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Суд звертає увагу, що правомірність податкових повідомлень-рішень від 19.07.2017р. № та № встановлена судом в межах справи №821/1166/17.

Отже, з огляду на викладене та приймаючи до уваги, що предметом спору в межах даної справи не є правомірність податкових повідомлень - рішень та правомірність нарахування пені, суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності відповідним нарахуванням.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідачем не були оскаржені ні сума нарахованої пені, ані підстави такого нарахування. При цьому відповідач, отримавши копію позовної заяви у даній справі не був позбавлений можливості звернутись до податкового органу або суду для з`ясування природи походження нарахованої пені та, в разі незгоди з такими нарахуваннями, оскаржити їх.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду жодного доказу на спростування факту наявності боргу з пені.

В межах даного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу судом з`ясовані підстави його виникнення, а саме податковий борг відповідача виник у результаті несплачених грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень від19.07.2017р. № та №, прийнятих на підставі акту перевірки документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 №80/21-22/13-06/ НОМЕР_1 від 05.07.2017р., а також нарахованої пені по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 66 204,92 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № та по військовому збору у сумі 5,67 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № .

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що контролюючим органом була сформована податкова вимога від 15.05.2020р. №6248-10 на суму 266396,35 грн., яка направлена на адресу відповідача та отримана 29.05.2020р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням №738.

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач є постійним боржником, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Докази скасування вказаної податкової вимоги до суду також не надано.

Таким чином, застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу в добровільному порядку.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до положень ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом (31.12.2020р.) встановлений строк у 30 календарних днів минув, отже у контролюючого органу виникло право на стягнення.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування наявності узгодженого грошового зобов`язання, за стягненням якого звернувся позивач (зокрема не чинності податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, скасування нарахованої пені, погашення податкового боргу, тощо), натомість позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності узгодженого грошового зобов`язання, дотримання процедури визначення податкового зобов`язання відповідача, повідомлення останнього про наявність податкового боргу та вчинення усіх встановлених дій, які б призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України та дослідивши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг по:

- податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами результатами річного декларування у сумі 250 991 (двісті п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 76 (сімдесят шість) коп. - отримувач: УК у м Херсоні/м. Херсон/11010500, код бюджету - 11010500, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA0021002;

- військовому збору в сумі 15 404 (п`ятнадцять тисяч чотириста чотири) грн. 59 (п`ятдесят дев`ять) коп. - отримувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/11011000, код бюджету - 11011000, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП). номер рахунку - U А0021002.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300