Справа № 140/17512/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17512/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньспецгруп до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньспецгруп (далі ТзОВ Волиньспецгруп) звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Поліська митниця Держмитслужби, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 25.09.2020 № 204120/2020/000305/2, від 29.09.2020 № 204120/2020/000309/2, від 01.10.2020 № 204120/2020/000312/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем укладено контракт з фірмою ADMAR ADRIAN CHARKOT SPOLKA JAWNA (Польща), згідно з яким поставлявся товар на умовах СРТ Луцьк згідно інвойсів, по цінах, в них зазначених та подано до Поліської митниці Держмитслужби відповідні митні декларації.

Однак, Поліською митницею Держмитслужби були прийняті рішення про коригування митної вартості від 25.09.2020 № 204120/2020/000305/2, від 29.09.2020 № 204120/2020/000309/2, від 01.10.2020 № 204120/2020/000312/2.

Позивач не погоджується з даними рішеннями, оскільки декларантом було надано митному органу всі витребувані ним документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Проте, митним органом було проігноровано всі зазначені докази та прийнято незаконні та необґрунтовані рішення. В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначено, чому вказані документи, подані до митного оформлення, не взяті до уваги при визначенні митної вартості товару. У свою чергу, приписи Митного кодексу України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Представник позивача зазначає, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. У свою чергу, рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містить. Взагалі, в оскаржуваних рішеннях не вказано жодного джерела інформації, а також всупереч вказаній нормі в рішеннях відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, а також такий розрахунок всупереч статті 55 МК України не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Вказує на те, що факти та обставини митного оформлення, викладені у позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач посилається на неналежні докази та на докази, які створені ним після подання МД і прийняття рішень про коригування митної вартості, а також безпідставно інформує суд, що надав документи, які не містили розбіжностей, а отже не могли були підставою для виникнення у митниці сумнівів достовірності поданих документів.

Вказує на те, що оскільки за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення документах було встановлено розбіжності, тому декларанту було запропоновано надати додаткові документи. Проте витребувані документи декларантом надано не було.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.

Відтак, митну вартість товарів було визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей - MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг).

З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача вказує, що митним органом у відзиві на позовну заяву не спростовано жодного факту викладеного у позовній заяві. Зазначає, що митний орган ніяким чином не обґрунтував яким чином визначено митну вартість, при цьому коригування митної вартості товару (рукавички робочі трикотажні просочені або покриті гумою) проведено, виходячи за кілограм товару, а не за одиницю товару.

Також вказує, що декларантом було надано митному органу всі витребувані ним документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Однак, незважаючи на вищевикладене, митним органом було повністю проігноровано всі зазначені докази та прийнято незаконні та необґрунтовані рішення, в яких відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, а також такий розрахунок в супереч статті 55 МК не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.06.2020 між ТзОВ Волиньспецгруп (покупець) та фірмою ADMAR ADRIAN CHARKOT SPOLKA JAWNA (Польща) (продавець) було укладено контракт №01/06/2020, за умовами якого продавець зобов`язується постачати товари на адресу ТзОВ Волиньспецгруп на умовах СРТ Луцьк згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

У пункті 1.2, 1.3 контракту №01/06/2020 встановлено, що загальна сума контракту складається із сум всіх поставок, здійснених продавцем покупцю протягом дії даного контракту; ціна на товар встановлюється на умовах СРТ Луцьк (ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до п.3.1 контракту №01/06/2020 покупець зобов`язується провести 100% передоплату за кожну партію товару згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), виставленому продавцем товару, який є предметом контракту.

Пунктом 4.1 передбачено, що якість товару повинна відповідати стандартам і бути підтверджена наступними документами і сертифікатами, наданими постачальником: оригіналом рахунку-фактури (інвойсом).

25.09.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію типу №UA204120/2020/089532 та пакет документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: рукавички робочі трикотажні просочені або покриті гумою: захисні рукавички X-RECODRAG_SBXL а120 - 6000 пар, 50 картонних коробок; рукавички захисні, виготовлені з трикотажу, покриті гумою з пористою структурою, розміром XL. Торговельна марка Reis. Виробник: Reis, EU. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом у розмірі 6780,0000 PLN, що згідно курсу становить 49216,7000 грн.

Однак, 25.09.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА204120/2020/000305/2.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, подані декларантом містили розбіжності та неточності, зокрема, наданий банківський платіжний документ Р010 від 23.09.2020 не можливо поширити на заявлену партію товарів, оскільки вказана в ньому сума (27120 PLN) не відповідає заявлені до митного оформлення (6780 PLN); висновок судового експерта № 72/2020 від 25.09.2020 містить відомості про проведений маркетинг зовнішнього ринку подібних/аналогічних товарів, за результатами якого вказані ціна 1,83 PLN/пару, 1,71 PLN/пару, 1/87 PLN/пару, тоді як в інвойсі 20-DEX від 22.09.2020 зазначена вартість 1,13 PLN/пару; ціна товару, зазначена в експортній декларації №20PL301010E0958309 від 24.09.2020 6341 PLN не відповідає ціні товару, зазначеній в графі 42 МД 6780 PLN.

Не надано додаткові документи, витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України та у відповідності до частини 5 статті 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів: MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг).

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних митницею, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей - MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг). Числове значення митної вартості товару становить 77244,0831 грн. (10641,00 PLN).

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01519. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 25.09.2020 №UA204120/2020/000305/2.

Крім того, 29.09.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію №UA204120/2020/090985 та пакет документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: рукавички робочі трикотажні просочені або покриті гумою: захисні рукавички X-RECODRAG_SBXL а120- 7800 пар, 65 картонних коробок; рукавички захисні, виготовлені з трикотажу, покриті гумою з пористою структурою, розміром XL. Торговельна марка Reis. Виробник: Reis, EU. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом, у розмірі 8814,0000 PLN, що згідно курсу становить 63993,1700 грн.

Однак, 29.09.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА204120/2020/000309/2.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, подані декларантом містили розбіжності та неточності, зокрема, наданий банківський платіжний документ Р010 від 23.09.2020 не можливо поширити на заявлену партію товарів, оскільки вказана в ньому сума (27120 PLN) не відповідає заявленій до митного оформлення (8814 PLN); висновок судового експерта № 73/2020 від 29.09.2020 містить відомості про проведений маркетинг зовнішнього ринку подібних/аналогічних товарів, за результатами якого вказані ціна 1,75 PLN/пару, 1,49 PLN/пару, 0,34 USD/пару, тоді як в інвойсі 20-DEX від 22.09.2020 зазначена вартість 1,13 PLN/пару; ціна товару, зазначена в експортній декларації №20PL301010E0974463 від 28.09.2020 8924 PLN не відповідає ціні товару, зазначеній в графі 42 МД 8814 PLN.

Не надано додаткові документи, витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України та у відповідності до частини 5 статті 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів: MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг).

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних митницею, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей - MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг). Числове значення митної вартості товару становить 103561,62 грн. (14263,90 PLN).

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01540. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 29.09.2020 №UA204120/2020/000309/2.

01.10.2020 декларантом позивача було подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію №UA204120/2020/092157 та пакет документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: рукавички робочі трикотажні просочені або покриті гумою: захисні рукавички X-RECODRAG_SBXL а 10- 10200 пар, 85 картонних коробок; рукавички захисні, виготовлені з трикотажу, покриті гумою з пористою структурою, розміром XL. Торговельна марка Reis. Виробник: Reis, EU. Митну вартість зазначеного товару визначено за основним методом у розмірі 11526,0000 PLN, що згідно курсу становить 84145,5600 грн.

Однак, 01.10.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UА204120/2020/000312/2.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, подані декларантом містили розбіжності та неточності, зокрема, наданий банківський платіжний документ Р010 від 23.09.2020 не можливо поширити на заявлену партію товарів, оскільки вказана в ньому сума (27120 PLN) не відповідає заявленій до митного оформлення (11526 PLN); висновок судового експерта № 75/2020 від 01.10.2020 містить відомості про проведений маркетинг зовнішнього ринку подібних/аналогічних товарів, за результатами якого вказана ціна 1,75 PLN/пару, 1,49 PLN/пару, 0,34 USD/пару, тоді як в інвойсі 20-DEX від 22.09.2020 зазначена вартість 1,13 PLN/пару; ціна товару, зазначена в експортній декларації №20PL301010E0982700 від 30.09.2020 11087 PLN не відповідає ціні товару, зазначеній в графі 42 МД 11526 PLN.

Не надано додаткові документи, витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України та у відповідності до частини 5 статті 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів: MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг).

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних митницею, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних вартостей - MД від 04.09.2020 №UA204120/2020/080001 (6,51 USD/кг). Числове значення митної вартості товару становить 137268,9653 грн. (18802,6800 PLN).

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01557. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 01.10.2020 №UA204120/2020/000312/2.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме: рукавички робочі трикотажні просочені або покриті гумою, захисні рукавички та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації №UA204120/2020/089532 від 25.09.2020 декларантом було додано, зокрема: рахунок-фактура від 22.09.2020 №20-DEX/0430 (а.с.27-28), митна декларація країни відправлення 20 PL301010E0958309 від 24.09.2020 (а.с.29-30), контракт купівлі-продажу товарів від 12.06.2020 № 01/06/2020 (а.с. 32-34), висновок за результатами експертного дослідження від 29.07.2020 № -0294, банківський платіжний документ, тощо.

У свою чергу, до митної декларації №UA204120/2020/090985 від 29.09.2020 декларантом було додано, зокрема: рахунок-фактура від 22.09.2020 №20-DEX/0431 (а.с.48-49), митна декларація країни відправлення 20 PL301010E0974463 від 28.09.2020 (а.с.50-51), контракт купівлі-продажу товарів від 12.06.2020 № 01/06/2020, висновок за результатами експертного дослідження від 29.07.2020 № -0294, банківський платіжний документ, тощо.

Також до митної декларації №UA204120/2020/092157 від 01.10.2020 декларантом було додано, зокрема: рахунок-фактура від 22.09.2020 №20-DEX/0432 (а.с.65-66), митна декларація країни відправлення 20 PL301010E0982700 від 30.09.2020 (а.с.67-68), контракт купівлі-продажу товарів від 12.06.2020 № 01/06/2020, висновок за результатами експертного дослідження від 29.07.2020 № -0294, банківський платіжний документ, тощо.

Крім того, додатково на вимогу митниці декларантом надано відповідачу до митної декларації №UA204120/2020/089532 від 25.09.2020: висновок судового експерта №72/2020 від 25.09.2020, документ про підтвердження оплати вартості товару продавцеві; до митної декларації №UA204120/2020/090985 від 29.09.2020: висновок судового експерта №73/2020 від 29.09.2020, документ про підтвердження оплати вартості товару продавцеві; до митної декларації №UA204120/2020/092157 від 01.10.2020: висновок судового експерта №75/2020 від 01.10.2020, документ про підтвердження оплати вартості товару продавцеві.

На запити митного органу по МД №UA204120/2020/089532 від 25.09.2020, №UA204120/2020/090985 від 29.09.2020 стосовно надання додаткових документів, ТзОВ «Волиньспецгруп» листами від 25.09.2020 № 54944, від 29.09.2020 № 55160 повідомило, що декларантом надано усі наявні документи, які витребовувалися митницею. Повідомлено, що наданий банківський платіжний документ від 23.09.2020 № Р010 підтверджує повну суму проплати (27120 PL), в яку входить частина партії товару, а саме та яка представлена розмитнення (6780 PL та 8814 PL). Стосовно розбіжностей, зазначених у експортних МД 20 PL301010E958309 від 24.09.2020, 20 PL301010E0974463 від 28.09.2020, повідомлено, що відповідно до Польського законодавства від сум зазначених у інвойсах, віднято транспортні витрати. Також позивач зазначив, що із листа митниці не вбачаються підстави для необхідності надання витребовуваних документів, а також не вбачається, які складові митної вартості необхідно підтвердити (а.с. 35,52).

На запит митного органу по МД №UA204120/2020/092157 від 01.10.2020 щодо надання додаткових документів, ТзОВ «Волиньспецгруп» листом від 01.10.2020 № 55284 повідомило, що частина витребуваних документів у нього відсутня, а також звертало увагу на безпідставність та незаконність їх витребування. У вказаному листі товариство просило чітко вказати причини та підстави їх витребування, чітко зазначити, які складові частини митної вартості потрібно підтвердити та якими саме документами, передбаченими статтею 53 МК України (а.с. 69-70).

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 року у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з відмовою надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товарів; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально. Зокрема, відповідач зазначив про необхідність подання виписки з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару, то відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані дані документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, містили неточності та розбіжності, а також що у митниці наявна інформація про більшу митну вартість ідентичних товарів, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та, оскільки декларантом не надано витребуваних документів, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митниці.

Як слідує з матеріалів справи, сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товарів за МД №UA204120/2020/089532 від 25.09.2020, №UA204120/2020/090985 від 29.09.2020 та №UA204120/2020/092157 від 01.10.2020 виникли також у зв`язку з тим, що наданий банківський платіжний документ Р010 від 23.09.2020 неможливо поширити на заявлену партію товарів, оскільки вказана в ньому сума (27120 PLN) не відповідає заявленим до митного оформлення 6780 PLN, 8814 PLN та 11526 PLN відповідно.

З цього приводу, суд зазначає, що у банківському платіжному документі (свіфт-рахунок від 23.09.2020) зазначена загальна сума товару 27120 PLN, яка складається із сум, зазначених у трьох інвойсів, а саме: інвойс від 22.09.2020 №20-DEX/0430 на суму 6780 PLN, від 22.09.2020 №20-DEX/0431 на суму 8814 PLN та від 22.09.2020 №20-DEX/0432 на суму 11526 PLN, що сукупно становить 27120 PLN.

Також у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначає, що ціна товару, зазначена в експортних деклараціях №20PL301010E0958309 від 24.09.2020 6341 PLN, №20PL301010E0974463 від 28.09.2020 8924 PLN та №20PL301010E0982700 від 30.09.2020 11087 PLN не відповідає ціні товару, зазначеній в графах 42 МД 6780 PLN, 8814 PLN та 11526 PLN відповідно.

З цього приводу, позивач зазначав, що зазначена ціна в експортних деклараціях є меншою, за задекларовану, оскільки продавцем зменшено розмір вартості на суму транспортування товару, що передбачено законодавством країни продавця товару, а тому виключає заниження товариством митних платежів з цих підстав. Вказана обставина відповідачем не спростована жодними доказами.

Крім цього, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказує на те, що висновок судового експерта № 72/2020 від 25.09.2020 містить відомості про проведений маркетинг зовнішнього ринку подібних/аналогічних товарів, за результатами якого вказана ціна 1,83 PLN/пару, 1,71 PLN/пару, 1,87 PLN /пару, тоді як в інвойсі 20-DEX від 22.09.2020 зазначена вартість 1,13 PLN/пару, а висновки судового експерта № 73/2020 від 29.09.2020, № 75/2020 від 01.10.2020 містять відомості про проведений маркетинг зовнішнього ринку подібних/аналогічних товарів, за результатами якого вказана ціна 1,75 PLN/пару, 1,49 PLN/пару, 0,34 USD/пару, тоді як в інвойсах 20-DEX/0430 від 22.09.2020, 20-DEX/0432 від 22.09.2020 зазначена вартість 1,13 PLN/пару.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що позивачем до митного оформлення було надано усі документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товару - рукавичок робочих….. Крім того, на вимогу митного органу, для підтвердження митної вартості товарів декларантом надано висновки судового експерта № 72/2020 від 25.09.2020, 73/2020 від 29.09.2020, 75/2020 від 01.10.2020.

Так, у висновку судового експерта № 72/2020 від 25.09.2020 зазначено, що вартість товарів, а саме: рукавички захисні трикотажні покриті гумою з пористою структурою, розміром XL, моделі X-RECODRAG_SBXL, виробник Reis, Польща, в кількості 6000 пар, що переміщується через митний кордон України на адресу ТзОВ Волиньспецгруп згідно контракту №01/06/2020 від 12.06.2020 та інвойсу №20-DEX/0430 від 22.09.2020 станом на момент проведення дослідження, а саме 25.09.2020, при поставці на умовах CРТ UA Луцьк, відповідає вартості, зазначеній в інвойсі №20-DEX/0430 від 22.09.2020 і складає відповідно 6780,00 PLN, що становить згідно курсу НБУ станом на 25.09.2020 становить 49216,70 грн.

У висновку судового експерта № 73/2020 від 29.09.2020 зазначено, що вартість товарів, а саме: рукавички захисні трикотажні покриті гумою з пористою структурою, розміром XL, моделі X-RECODRAG_SBXL, виробник Reis, Польща, в кількості 7800 пар, що переміщується через митний кордон України на адресу ТзОВ Волиньспецгруп згідно контракту №01/06/2020 від 12.06.2020 та інвойсу №20-DEX/0431 від 22.09.2020 станом на момент проведення дослідження, а саме 29.09.2020, при поставці на умовах CРТ UA Луцьк, відповідає вартості, зазначеній в інвойсі №20-DEX/0431 від 22.09.2020 і складає відповідно 8814,00 PLN, що становить згідно курсу НБУ станом на 29.09.2020 становить 63993,17 грн.

У висновку судового експерта №75/2020 від 01.10.2020 зазначено, що вартість товарів, а саме: рукавички захисні трикотажні покриті гумою з пористою структурою, розміром XL, моделі X-RECODRAG_SBXL, виробник Reis, Польща, в кількості 12000 пар, що переміщується через митний кордон України на адресу ТзОВ Волиньспецгруп згідно контракту №01/06/2020 від 12.06.2020 та інвойсу №20-DEX/0432 від 22.09.2020 станом на момент проведення дослідження, а саме 01.10.2020, при поставці на умовах CРТ UA Луцьк, відповідає вартості, зазначеній в інвойсі №20-DEX/0432 від 22.09.2020 і складає відповідно 11526,00 PLN, що становить згідно курсу НБУ станом на 01.10.2020 становить 84145,56 грн

Крім того, отримання експертом цінової інформації про вартість наведених товарів, одержаної в тому числі і з мережі Інтернет в розмірі 1,75 PLN/пару, 1,49 PLN/пару, 0,34 USD/пару, 1,83 PLN/пару, 1,71 PLN/пару, 1,87 PLN /пару, на думку суду, не спростовує достовірності таких висновків, і вказане ніяким чином не впливає на заявлену митну вартість товару.

Відтак, вищевказаними висновками судового експерта підтверджено вартість товарів, яка відповідає митній вартості, зазначеній відповідно у митних деклараціях МД №UA204120/2020/089532 від 25.09.2020, №UA204120/2020/090985 від 29.09.2020 та №UA204120/2020/092157 від 01.10.2020, проте така інформація безпідставно не взята до уваги митним органом.

Водночас суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У разі відсутності висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

На запит митниці позивач не надав відповідачу виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару, а також прайс-листи, договори із третіми особами.

На думку суду, сама по собі виписка з бухгалтерської документації, прайс-листи, договори із третіми особами не є документами, по яких здійснюється оплата та доставка товару, оскільки підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є контракт та рахунок-фактура (інвойс). Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, ненадання такої документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаного товару в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, не вступав.

Також суд зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації від 04.09.2020 №UA204120/2020/08001 рівень митної вартості 6,51 дол. США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірних рішень, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в поданих до митного оформлення документах, ціна товару визначена за одиницю, тоді як митний орган в оскаржуваних рішеннях посилався на митну декларації, де визначено митну вартість товарів не за одиницю товару, а за кілограм.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 25.09.2020 № 204120/2020/000305/2, від 29.09.2020 № 204120/2020/000309/2, від 01.10.2020 № 204120/2020/000312/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 6306,00 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень від 15.12.2020 №177, № 178 та №179 (а.с. 11-13).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10306,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правничої допомоги №02/10/20-01 від 02.10.2020, акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №02/10/20-01 від 02.10.2020 від 07.10.2020, рахунку-фактури №07/10/20-01 від 07.10.2020, платіжного доручення від 07.10.2020 №98) позивач сплатив Адвокатському об`єднанню ПРЕМІУМ СЕРВІС кошти в загальній сумі 10306,00 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до рахунку-фактури №07/10/20-01 від 07.10.2020 складається з: надання правничої інформації, консультацій, пояснень з питань правомірності винесення рішень про коригування митної вартості - 2522,40 грн. (3 год.), складання позовної заяви 3783,60 грн. (4,5 год.), представництво у суді однієї інстанції 4000,00 грн. (1 год.).

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, суд, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3783,60 грн., що становить вартість послуг із складання позовної заяви.

При цьому, суд зазначає, що консультування клієнта щодо обґрунтованості, вмотивованості і законності оскаржуваних рішень Поліської митниці Держмитслужби, включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Щодо витрат за представництво інтересів позивача у суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн., то на думку суду, дані витрати також повинен понести позивач, оскільки дана справа є справою незначної складності, судовий розгляд даної справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 КАС України, відтак витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. за 1 годину представництва інтересів позивача у суді, відшкодуванню не підлягають.

Отже, решту витрат у сумі 6522,40 грн. повинен понести позивач.

Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 6306,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3783,60 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби від 25.09.2020 № 204120/2020/000305/2, від 29.09.2020 № 204120/2020/000309/2, від 01.10.2020 № 204120/2020/000312/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньспецгруп судовий збір у розмірі 6306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень 00 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 3783,60 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньспецгруп (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, 12, ).

Відповідач: Поліська митниця Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ).

Суддя Р.С. Денисюк