Справа № 560/1437/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1437/21
УХВАЛА

іменем України

02 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву Фермерського господарства "Кондратюк П.К." до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Кондратюк П.К." звернулося в суд з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України в особі Комісії Державної податкової служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №20751/22986970/2 від 09.06.2020 року, яким рішення ГУ ДФС України у Хмельницькій області №1545962/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 07.02.2020 року залишено без змін;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України в особі Комісії Державної податкової служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №20621/22986970/2 від 09.06.2020 року, яким рішення ГУ ДФС України у Хмельницькій області № 1545964/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 07.02.2020 року залишено без змін;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України в особі Комісії Державної податкової служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №20717/22986970/2 від 09.06.2020 року, яким рішення ГУ ДФС України у Хмельницькій області №1545963/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 07.02.2020 року залишено без змін;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України в особі Комісії Державної податкової служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №20718/22986970/2 від 09.06.2020 року, яким рішення ГУ ДФС України у Хмельницькій області №1545965/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 07.02.2020 року залишено без змін;

- зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження - 04053, місто Київ, Львівська площа, буд. №8; ідентифікаційний код - 39292197) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 05.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 05.02.2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження - 04053, місто Київ, Львівська площа, буд.№8; ідентифікаційний код - 39292197) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 07.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 07.02.2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження - 04053, місто Київ, Львівська площа, буд.№8; ідентифікаційний код - 39292197) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 11.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 11.02.2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження - 04053, місто Київ, Львівська площа, буд.№8; ідентифікаційний код - 39292197) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 13.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 13.02.2020 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху. На виконання вказаної ухвали позивачем подано позовну заяву в новій редакції, заяву про усунення недоліків позовної заяви та поновлення пропущених процесуальних строків.

У вказаній заяві позивач зазначає, що посилання суду в ухвалі від 11.02.2021 на те, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за вісім немайнових позовних вимог є необґрунтованими. Вказує, що ним вірно сплачено судовий збір у сумі 7136,40 грн.

Дослідивши заяву про усунення недоліків суд зазначає.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Відповідно Закону №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач, з врахуванням позову у новій редакції, звернувся до суду з восьма вимогами немайнового характеру, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області №1545962/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 07.02.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області №1545964/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 07.02.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області №1545963/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 07.02.2020 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області №1545965/22986970 від 30.04.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 07.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Хмельницькій області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 05.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 05.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Хмельницькій області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 07.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 07.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Хмельницькій області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 11.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 11.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Хмельницькій області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 13.02.2020 року, подану селянським фермерським господарством «Кондратюк П.К.» датою фактичного отримання накладної - 13.02.2020 року.

У вимогах зобов`язального характеру позивачем зазначено Головне управління ДФС України у Хмельницькій області в якості відповідача, проте відповідно до Податкового кодексу України реєстрацію податкових в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснює Державна податкова служба України. Таким чином, позовні вимоги будуть зверненні до різних відповідачів.

Зазначене виключає можливість вважати такі вимоги похідними одна від одної.

Суд зазначає, що перша позовна вимога, яка пред`явлена до Головного управління ДФС в Хмельницькій області містить дві складові: визнати протиправним і скасувати, і ці вимоги є поєднаними. Друга позовна вимога, яка мала бути пред`явлена до ДПС України, хоча і дотично відноситься до першої, однак не є з нею поєднаною. Кожна з вимог може бути предметом розгляду в окремому провадженні і задоволення однієї з них не є підставою для задоволення іншої.

Таким чином, позовні вимоги позивача в розумінні Закону № 3674-VI є самостійними позовними вимогами, за які судовий збір сплачується за кожну вимогу.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач вказує, що у податкових спорах застосовуються положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, де строк позовної давності щодо оскарження рішення контролюючого органу становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного строку, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Разом з тим, норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 по справі №500/2486/19.

Також, Верховний Суд у складі судової палати зазначив, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, твердження про те, що строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України є помилковим, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті КАС України вказує на те, що спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, нормами ПК України не визначені.

Отже, рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, оскаржуються в судовому порядку в тримісячний та шестимісячний строки.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2019 в справі № 640/20468/18.

Тобто, враховуючи вищевикладене, строк звернення до суду після попереднього адміністративного оскарження становить 3 місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем оскаржувалися рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області в адміністративному порядку. Відмову ДПС України за результатами скарги позивачем отримано 09.06.2020, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише 10.02.2021, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у наданих поясненнях, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані фермерським господарством "Кондратюк П.К." підстави для поновлення строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами суд вважає неповажними, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву Фермерського господарства "Кондратюк П.К." до Державна податкова служба України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяД.Д. Гнап