Справа № 140/3270/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/3270/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Шопік М.М.,

за участю представника позивача Гуріної Л.В.,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом проведеної виїзної планової перевірки складено акт №14307/03-20-13-02/ від 11.07.2019 на підставі якого контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн. та штрафними санкціями 189388,95 грн.; від 08.08.2019 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн.; від 08.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді з/п; від 08.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати, оскільки вважає, що належні йому та орендовані вантажні транспортні засоби, не відносяться до основних засобів подвійного призначення, а тому ним правомірно віднесено до складу валових витрат витрати на придбання запасних частин, ремонт та обслуговування вказаних основних засобів, що використовуються в господарській діяльності. Також вважає, що суми ПДВ сплачені при купівлі товарів, включені до податкового кредиту з ПДВ правомірно, оскільки вони були придбані для використання у межах його господарської діяльності. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній адміністративній справі.

25.11.2019 року від Головного управління ДФС у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача позовних вимог не визнає з тих підстав, що в ході проведення перевірки встановлено, що СГД ОСОБА_1 до складу валових витрат включено витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, тобто запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів на суму 2 104 321,64 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн., 2018 рік - 1161244,16 грн., чим порушено пп.177.4.5, п.177.4.6 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 2018 рр. встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 943077,48 грн., за 2018 рік на 1161244,16 грн.

В порушення п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4.5, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, СГД ОСОБА_1 занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 378777,89 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 169753,94 грн. та за 2018 рік на суму 209023,95 грн.

Крім того, перевіркою правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування військового збору з доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності встановлено, що СГД ОСОБА_1 внаслідок порушень зазначених вище, занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 943077,48 грн., за 2018 р. - 1161244,16 грн. відповідно базу оподаткування військовим збором за 2017 рік на 943077,48 грн., за 2018 рік на 1161244,16 грн., чим порушено пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого СГД ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору на загальну суму 31564,82 грн., в тому числі за 2017 рік - 14146,16 грн., за 2018 р. - 17418,66 грн.

Перевіркою дотримання самозайнятою особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення вимог пп. б п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за період з 1-4 кв.2017 року та 1-4 кв.2018 року, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за №111/26556, а саме не відображено виплат фізичним особам « 106» (надання майна в оренду).

Також, перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування встановлено, що СГД ОСОБА_1 в порушення п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), яким визначено обов`язковість ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства, Книга обліку доходів і витрат СГД ОСОБА_1 ведеться з порушенням порядку її ведення.

Перевіркою правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску у період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року встановлено порушення п.2 ч.1 ст.7, п.2, 3, 9 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, Розділу IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами і доповненнями внесеними наказами Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року №393, від 7 вересня 2016 року №813 та від 4 травня 2018 року №469), в результаті встановлено заниження сплату єдиного внеску на загальну суму 93699,68 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 42303, 46 грн. та за 2018 рік на суму 51396, 22 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 - 9) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено порушення в частині заниження податкових зобов`язань, а саме: у червні 2017 року СГД ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 106 грн., чим порушено «б» п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та вимоги Наказу Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21«Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23 лютого 2017 року №276).

В ході проведення перевірки встановлено, що СПД ОСОБА_1 до податкового 1-І кредиту з податку на додану вартість у квітні 2017 року включено податкову накладну №80 від 30.04.2017 року - номенклатура: передрейсові медичні огляди найманих працівників на загальну суму 1500 грн. (в т.ч. ПДВ - 250 грн.) та ТОВ «Омега» (33010822) - 220,20 грн. та податкову накладну №40165 від 13.04.2017 - поршень компресора з кільцями (Вир-во VADEN) на загальну суму 1321,20 грн. (в т.ч. ПДВ - 220,20 грн.). Вказані податкові накладні були двічі включено до додатку №5 декларацій з ПДВ за квітень та травень 2017 року. У травні 2017 року встановлено розбіжності по завищенню податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 12 грн., а саме: ПАТ «Дата Груп» (31720260) - 12 грн., згідно податкової накладної №143361 від 30.04.2017 року - номенклатура: телекомунікаційні послуги на загальну суму 60 грн. (в т.ч. ПДВ - 12 грн.). Вказана податкова накладна була двічі включена до додатку № 5 декларації з ПДВ за травень та червень 2017 року, чим порушено п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, (із змінами та доповненнями), оскільки п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 Кодексу.

Отже, за рахунок порушень «б» п. 187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та вимог Наказу Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23 лютого 2017 року №276) завищено рядок 19, 20, 21 на суму 588 грн., у зв`язку з цим підлягає сплаті податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2017 р. на суму 588 грн.

У зв`язку із чим, вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області № від 08.08.2019, від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, ви несені на підставі акту перевірки №14307/03-20-13-02/ від 11.07.2019 правомірними, а відтак не підлягають скасуванню.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

06.12.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив у якій зазначає, що витрати на утримання транспортних засобів, які перебувають у позивача в оренді, правомірно віднесено до витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу, оскільки ці транспортні засоби не є власністю позивача, передані позивачу на умовах оренди для здійснення його господарської діяльності, тому ним не притаманна ознака «основних засобів подвійного призначення», іншого призначення, ніж використання у господарській діяльності позивача у них немає.

Крім того, необгрунтованість висновку контролюючого органу щодо неможливості віднесення до підприємницьких витрат господарюючого суб`єкта витрат на купівлю запчастин для власних та орендованих сідлових тягачів та напівпричепів у зв`язку з тим, що це, на думку контролюючого органу, нібито відноситься до витрат на утримання вантажного автомобіля, які відносяться до основних засобів подвійного призначення, - доводиться Законом, узгоджується із практикою застосування правових норм судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

У зв`язку із чим, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суд від 20.12.2019 замінено відповідача - Головне управління ДФС у Волинській області на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Волинській області, задоволено заяву представника позивача та оголошено перерву у підготовчому засіданні 10.01.2020 року.

У додаткових поясненнях від 14.01.2020 представник відповідача вказує на правомірність винесених Головним управлінням ДПС у Волинській області податкових повідомлень-рішень від 08.08.2019 №, №, №, № виходячи з того, що сідельні тягачі та напівпричепи відносяться до категорії вантажних автомобілів, а отже до основних засобів подвійного призначення, які, відповідно до вимог статті 177 ПК України, до складу витрат фізичної особи-підприємця не включаються. Крім того, оскаржуючи податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2019, позивач не зазначає в чому на його думку полягає протиправність зазначеного податкового повідомлення-рішення, не заперечує факту неналежного ведення Книги обліку доходів і витрат, як і власне не надає суду копію такої Книги обліку і витрат. Також, позивач при оскарженні податкового повідомлення-рішення № від 08.08.2019 не зазначає в чому на його думку полягає протиправність зазначеного податкового повідомлення - рішення та не заперечує факту не відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за І - IV квартали 2017 року та І - IV квартали 2018 року виплат доходів на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ознака доходу « 106» (надання майна в оренду).

Ухвалою суду від 30.01.2020 призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області задоволено, ухвалу Волинського окружного адміністративного суд від 30.01.2020 про призначення судово-економічної експертизи у справі №140/3270/19 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи відмовлено. Скасовуючи ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2020, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на вирішення експертизи не може бути поставлено питання щодо нормативного підтвердження виявлених податковим органом під час перевірки порушень, оскільки відповідність поведінки позивача і відповідача нормативним вимогам чинного законодавства. Питання права, встановлює суд.

07.08.2020 представником позивача повторно подано до суду клопотання про призначення в адміністративній справі судово-економічної експертизи на вирішення якої, з урахуванням правових висновків зазначених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, поставити питання щодо наявності документального підтвердження зазначеного в акті перевірки контролюючого органу від 11 липня 2019 року №14307/03-20-13-02/ заниження об`єкта оподаткування - чистого оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період 2017 - 2018 роки на суму 2104321,64 грн. і донарахування до сплати податків та обов`язкових платежів до бюджету, зокрема, податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою суду від 10.08.2020 призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області задоволено, ухвалу Волинського окружного адміністративного суд від 10.08.2020 про призначення судово-економічної експертизи у справі №140/3270/19 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи відмовлено.

Ухвалою суду від 16.12.2020 справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 26.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у поясненнях від 11.02.2021, з посиланням на норми ПК України, Закону України "Про митний тариф" та Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначив, що власникам і користувачам легкових і вантажних автомобілів витрати на їх утримання не можна включати до витрат із метою обкладення ПДФО.

Представник позивача у письмових поясненнях від 11.02.2021, звертає увагу суду на те, що при проведенні перевірки податковим органом не було встановлено обставин документального не підтвердження понесених витрат на суму 2104321,64 грн., а також не встановлено обставин, що понесені і відображені платником витрати на зазначену суму не пов`язані з отриманням доходів у господарській діяльності.

Додатково зазначає, що відсутність законодавчого визначення критеріїв, обставин, умов за наявності яких основний засіб може вважатися таким, що має ознаки "подвійного призначення" не дозволяє дійти висновку, що вказані в акті перевірки транспортні засоби є основними засобами подвійного призначення. Сама лише реєстрація транспортного засобу, який є основним засобом, за фізичною особою не свідчить про те, що останній має ознаки "подвійного призначення".

Крім того, звертає увагу суду на те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" №466-IX від 16.01.2020 року, який набрав чинності 23.05.2020, законодавцем з метою виправлення технічних неузгодженостей у податковому законодавстві у пункті 177.4 в абзаці сьомому слова "подвійного призначення" виключено, в абзаці десятому слова "та вантажні" виключено.

Таким чином, з 23.05.2020 року діють норми ПК України, якими усунуто технічні та логічні неузгодженості у податковому законодавстві, де передбачено, що фізична особа, яка перебуває на загальній системі оподаткування має право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, витрати на придбання та утримання основних засобів до яких відносяться і вантажні автомобілі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку СГД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного ті іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 11.07.2019 №14307/03-20-13-02/ .

Так, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення, а саме:

п. 44.1 ст. 44, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.177.4.5, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), занижено податок з доходів фізичних осіб 378777,89 грн. т.ч. за 2017 р. на суму 169753,94 грн., 2018 р. - 209023,95 грн.;

п.2 ч.1 ст.7, п.2, 3, 9 ст.9 розділу III ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, Розділу IV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами і доповненнями внесеними наказами Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року №393, від 7 вересня 2016 року №813 та від 4 травня 2018 року №469), в результаті встановл`ено заниження сплату єдиного внеску на загальну суму 93699,68 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 42303,46 грн. та за 2018 р. - 51396,22 грн.;

пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору 31564,82 грн. в т.ч. за 2017 р. - 14146,16 грн., за 2018 р. - 17418,66 грн.;

«б» п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та вимог Наказу Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23 лютого 2017 року №276) завищено рядок 19, 20, 21 на суму 588 грн., у зв`язку з цим підлягає сплаті податок на додану вартість за квітень, травень, липень 2017 р. на суму 588 грн.;

пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого): иі на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556;

п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а саме несвоєчасно подано Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 11 до Порядку), щодо наявності у підприємця об`єктів рухомого та нерухомого майна, яке використовувалося платником протягом 2017-2018 р., (звітність за ф.20-ОПП фактично подано 18.12.2018 р.);

п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями).

На підставі акту перевірки від 11.07.2019 №14307/03-20-13-02/ контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн. та штрафними санкціями 189388,95 грн.; від 08.08.2019 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн.; від 08.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді з/п; від 08.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Позивач є платником податку на доходи фізичних осіб в розумінні статті 162 Податкового кодексу.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (пункт 163.1 статті 163 ПК України.).

Згідно із пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених відповідним розділом Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Статтею 177 ПК України встановлено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Водночас, підпунктами 177.4.5, 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Таким чином, наведеними нормами урегульовано порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, при цьому види основних засобів подвійного призначення визначені підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України - це земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі.

Згідно з пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотків об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 161.1.1 пункту 161 ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 Податкового кодексу, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Крім того, підпунктом 161.1.5 пункту 161 ПК України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені статтею 171 ПК України.

Як вбачається з податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2019 позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн. та штрафними санкціями 189388,95 грн.; та податковим повідомленням-рішенням від 08.08.2019 № позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн.

Судом встановлено, що перевіркою питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного ті іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 встановлено, що СГД ОСОБА_1 до складу валових витрат включено витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, тобто запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів на суму 2 104 321,64 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн., 2018 рік - 1161244,16 грн.

Окрім цього, судом встановлено, що у сторін відсутній спір щодо наявності первинних документів, які підтверджують факт понесених витрат на суму 2 104 321,64 грн.

В свою чергу, щодо підставності включення позивачем до валових витрат витрати на придбання запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів та витрат на їх утримання, суд зазначає наступне.

Поняття термінів, пов`язаних з автомобільним транспортом визначено Законом України від 05.04.2001 №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Відповідно до Закону №2344-ІІІ напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Таким чином, причіп за своїм призначенням не виконує функції щодо перевезення людей чи вантажів та виконує функції тягача. Вказане свідчить про протиправність висновків контролюючого органу щодо віднесення причепів до основних засобів подвійного призначення.

Щодо сідлових тягачів, то стаття 1 Закону № 2344-ІІІ не містить визначення терміну сідловий тягач.

Згідно з Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), затвердженої Законом України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 №584-VI, сідловий тягач належить до товарної позиції трактори колісні для напівпричепів (код 870120). При цьому трактор не відноситься ні до вантажних, ні до легкових автомобілів.

Тому висновок контролюючого органу про віднесення сідлових тягачів до вантажних автомобілів не ґрунтується на чинному законодавстві.

На необхідності дотримання судами правил вирішення колізій у податковому законодавстві на користь платника податків наголошено в остаточному рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України".

Згідно з яким, Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статті 1 Першого протоколу до конвенції, зокрема, у зв`язку з тим, що національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про безпідставне включення СГД ОСОБА_1 до складу витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, вартості придбаних запчастин, обслуговування, ремонт вантажних автомобілів на загальну суму 2 104 321,64 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн., 2018 рік - 1161244,16 грн., не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

А тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від № від 08.08.2019, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн. та штрафними санкціями 189388,95 грн. та як наслідок податкове повідомлення рішення від 08.08.2019 №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є протиправними та підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 року в справі №857/5789/19, від 26.02.2020 року в справі №140/2085/19, від 13.01.2021 року у справі №140/85/20.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" №466-IX від 16.01.2020 року, який набрав чинності 23.05.2020 року, законодавцем з метою виправлення технічних неузгодженостей у податковому законодавстві у пункті 177.4 в абзаці сьомому слова "подвійного призначення" виключено, в абзаці десятому слова "та вантажні" виключено.

Таким чином, з 23.05.2020 року діють норми ПК України, якими усунуто технічні та логічні неузгодженості у податковому законодавстві, де передбачено, що фізична особа, яка перебуває на загальній системі оподаткування має право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням його господарської діяльності, витрати на придбання та утримання основних засобів до яких відносяться і вантажні автомобілі.

Щодо обґрунтованості винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді зарплати, суд зазначає наступне.

Згідно п.2.3.2.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №395 від 14.03.2013, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за №607/23139, згідно якого, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність Факту порушення:

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Всупереч наведеному, відповідачем ні в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях чітко не зазначено, із посиланням на первинні або інші документи, які підтверджують наявність порушень податкового законодавства, обґрунтованість винесення податкового повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, а відтак останнє підлягає скасуванню, як протиправне.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019 діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права, що призвело до безпідставного збільшення податкового навантаження на позивача.

Отже, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність податкових повідомлень-рішень № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, № від 08.08.2019, які слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 6165 гривень 35 копійок, сплачений згідно з платіжним дорученням №4693 від 05.11.2019.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 264, 265, Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Головного управління Державної податкової служби у Волинській області №, №, № та № від 08 серпня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6165 гривень 35 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податку: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області, , адреса: 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складено 01.03.2021.