Справа № 640/2321/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/2321/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомДержавного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор)
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
третя особа про ОСОБА_1 визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 11.01.2021 року № 60545321, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) (далі - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

скасування постанови про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду про поновлення на роботі від 11.01.2021 ВП № 60545321, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем;

скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 60545321 винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем;

зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути сплачені Укравтодором кошти у розмірі 5 100 грн, що сплачені згідно платіжного доручення від 21.01.2021 № 16;

зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути сплачені Укравтодором кошти у розмірі 164, 37 грн, що сплачені згідно платіжного доручення від 21.01.2021 № 17.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2019 року Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор) було не виконано з поважним причин, про що було повідомлено відповідача.

Зокрема, позивач зазначав, що невиконання вказаного рішення зумовлено тим, що його представник з об`єктивних, процесуальних та технічних причин не був присутній у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної часини рішення, та на адресу Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) копія вказаного судового рішення не надходила.

На думку позивача, обов`язок надати Укравтодору оригінал (засвідченої копії) рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2019 по справі № 487/3850/19 покладено на Заводський районний суд м. Миколаєва, а тому, при винесенні постанови державний виконавець не врахував поважність причин невиконання рішення суду та наявність об`єктивних обставин, які від Укравтодору не залежать, зокрема, відсутність у позивача рішення суду, яке необхідно виконати.

За вказаних обставин, позивач зазначає, що застосування до нього штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. є протиправним, а сама постанова від 06. від 11.01.2021 ВП № 60545321 підлягає скасуванню. Також скасуванню підлягає постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 60545321.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд та запропоновано відповідачу не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та запропоновано подати до суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

11 лютого 2021 року представником відповідача надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, з підстав того, що державним виконавцем не порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

12 лютого 2021 року представником відповідача до суду подано копію матеріалів виконавчого провадження № 60545321.

Третьою особою не надано суду письмових пояснень щодо змісту позовних вимог.

У поданій до суду 18.02.2021 року відповіді на відзив, позивач не погоджувався з доводами відповідача та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Також, позивач звертав увагу, що Укравтодором, з метою уникнення встановленої законодавством юридичної відповідальності, на виконання приписів постанови державного виконавця Назаровця А.Т про накладення штрафу від 11.01.2021 (ВП №60545321), наказом Укравтодору від 22.01.2021 № 39-К поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 8 травня 2019 року, а також, згідно платіжних доручень від 21.01.2021 № 16 та № 17 сплачено штраф у сумі 5100 грн. та витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у ВП № 60545321 у сумі 164 грн 37 коп.

У зв`язку з поданням представниками позивача та відповідача заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неявки у судове засідання третьої особи, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 487/3850/19 позов ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, Державного агентства автомобільних доріг України про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області (, місце знаходження: м. Миколаїв вул. Галини Петрової, 2-а) з 08 травня 2019 року. Стягнуто з Державного агентства автомобільних доріг України (, місцезнаходження м. Київ вул.. Фізкультури, 9 03150) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 170863,35 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

16 жовтня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/3850/19 в частині поновлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області (, місце знаходження: м. Миколаїв вул. Галини Петрової, 2-а) з 08 травня 2019 року.

08 листопада 2019 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 60545321 з виконання виконавчого листа № 487/3850/19 від 16.10.2019 року.

11 січня 2021 року відповідачем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду про поновлення на роботі та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 60545321

Незгода з вказаними постановами обумовила позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Зважаючи на те, що згідно наявних в матеріалах справи доказів, оскаржувана постанова на адресу позивача надійшла 19.01.2021 року (за вх. № 187/10-21), а до суду останній звернувся 29.01.2021 року (згідно відмітки на поштовому відправлення), суд приходить до висновку, що позивач подав дану позовну заяву, в межах строків, встановлених ч. 2 ст. 287 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 статті 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

За приписами ч. 1-3 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 ст. 65 Закону №1404-VIII).

Матеріалами справи встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. від 08.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60545321 з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/3850/19 від 16.10.2019 року з виконання рішення даного суду про поновлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області (, місце знаходження: м. Миколаїв вул. Галини Петрової, 2-а) з 08 травня 2019 року.

Вказаною постановою боржнику (позивачу) зобов`язано виконати рішення суду негайно та повідомити про його виконання протягом 3-х робочих днів.

10.12.2019 року позивачем подано до державного виконавця заяву про відкладення проведення виконавчих дій, обґрунтовану відсутністю у Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) належним чином засвідченої копії рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2019 року.

Одночасно, вказаною заявою також було повідомлено, що представник Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) з технічних причин був відсутній при оголошені вступної та резолютивної частини рішення по справі № 487/3850/19, що на його думку, також унеможливлює його виконання.

06.01.2021 року на адресу відповідача надійшов адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2019 року в частині ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 08 травня 2019 року.

Враховуючи невиконання боржником вказаного рішення суду, 11.01.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. прийнято постанову про накладення на Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) штрафу у розмірі 5 100, 00 грн., яка і є предметом оскарження в даній справі.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, суд звертає увагу, що відповідно до норм Закону №1404-VIII, останнім встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення про поновлення на роботі. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 Кодексу законів про працю України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №760/9521/15-ц.

Отже, з дня ухвалення рішення у справі № 487/3850/19 від 16.10.2019 року про поновлення третьої особи на роботі у позивача - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) виник обов`язок щодо його виконання, а не з часу отримання належним чином засвідченої його копії стороною спору.

Суд констатує, що судове рішення про поновлення особи на роботі визнається таким, що виконане, саме з моменту видання боржником відповідного рішення про поновлення - наказу чи розпорядження.

Вказане твердження також узгоджується з нормами частини 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, за вказаних обставин, суд приходить до переконання, що відсутність у позивача (боржника) рішення суду на виконання якого Заводським районним судом м. Миколаєва від 16.09.2019 року по справі № 487/3850/19, за наявності відкритого виконавчого провадження з його примусового виконання, не є поважною причиною невиконання вищевказаного судового рішення з 16.10.2019 року.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідний наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 08 травня 2019 року, на виконання рішення суду від 16.09.2019 року по справі № 487/3850/19, було видано лише 21.01.2021 року, тобто після винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до переконання, що державний виконавець накладаючи на позивача штраф у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення у строк, наданий для добровільного його виконання, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

А тому, за вказаних обставин, підстав для визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, винесену в рамках виконавчого провадження (ВП № 60545321) від 11.01.2021 про накладення штрафу на Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) у розмірі 5100,00 грн., у суду немає.

За вказаних обставин, не підлягає до задоволення і вимога позивача про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути сплачені Укравтодором кошти у розмірі 5 100 грн, що сплачені згідно платіжного доручення від 21.01.2021 № 16.

У той же час, щодо вимог позивача про:

скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 60545321 винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем;

зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути сплачені Укравтодором кошти у розмірі 164, 37 грн., що сплачені згідно платіжного доручення від 21.01.2021 № 17, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року № 1300/29430 (далі - Наказ № 2830/5), зокрема, до частин першої, другої та дев`ятої розділу І до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону № 1404-VIII плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу II Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3917/5 "Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями" розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 року ВП № 60545321, відповідачем з позивача (боржника) стягнуто витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 164, 37 грн.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови, вбачається, що вказані витрати, пов`язані з роздрукуванням та відправкою документів виконавчого провадження, внесенням даних до Автоматизованої системи виконавчого провадження, тощо.

При цьому, суд звертає, що норми Закону № 1404-VIII не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 164, 37 грн. заявлені відповідачем правомірно, натомість, позивачем не надано суду належним та допустимих доказів, які б спростовували заявлену суму.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність правових підставі для задоволення вимог позивача про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 60545321 винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем та зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути сплачені Укравтодором кошти у розмірі 164, 37 грн, що сплачені згідно платіжного доручення від 21.01.2021 № 17.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко