Справа № 520/12300/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р. Справа № 520/12300/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020, повний текст складено 19.10.2020 по справі № 520/12300/2020

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

третя особа Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатверджені висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 22.06.2020 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ у розмірі 119350,00 грн. ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним рішення посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку;

- зобов`язати посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 119350,00 грн. шляхом затвердження висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 20.07.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 27.08.2020 № 28421/15-2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із установленням інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Міністерство внутрішніх справ України (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та зазначає, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги було повернуто на доопрацювання з метою усунення виявлених недоліків та продовження розгляду документів з метою прийняття відповідного рішення, однак позивачем станом на даний час недоліки не усунуто.

Також зазначає про не врахування судом першої інстанції, що в надісланих до МВС документах була відсутня інформація про наявність, відсутність отримання виплат, встановлених іншими законами; правом на отримання одноразової грошової допомоги позивач скористався у 2019 році, отримавши її у сумі 301 050,00 грн; питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення йому грошової допомоги носить дискреційний характер.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Сторони по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином. Відповідач, зокрема був повідомлений в т.ч. у відповідності до п.16 ч. 1 Розділу VII. "Перехідні положення" КАС України та ч.2 ст.38 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) на зазначені ними адреси електронної пошти.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 у період з 14.08.1995 по 29.09.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.Наказом ГУМВС України в Харківській області від 29.09.2015 № 522 о/с ОСОБА_1 звільнений у запас Збройних сил відповідно до пункту 64 "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 29.09.2015, з вислугою років у календарному обчисленні - 22 роки 00 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 23 роки 10 місяців днів, що підтверджується довідкою № 12/358/891 від 24.06.2020 (а.с. 24).

Захворювання позивача пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справа, про що свідчить свідоцтво про хворобу № 904 від 24.09.2015, складене військово - лікарською комісією ГУ МВС України в Харківській області (а.с. 22 - 23).

З 03.09.2019 позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності (до 01.10.2020) у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА № 980282 від 16.09.2019 (а.с. 20).

У зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку/ із установлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. До заяви додано необхідні документи.

03.09.2019 Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області за результатами розгляду заяви позивача складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ, яким ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу з 03.09.2019 (у зв`язку із інвалідністю) у розмірі 301 050,00 грн. Зазначений висновок було погоджено та затверджено МВС України (а.с. 14).

Як зазначає позивач, 24.12.2019 йому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 301 050,00 грн.

З 26.05.2020 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ та ступень втрати професійної працездатності 70 % , що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 980618 від 10.06.2020, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня страти професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА № 013137 від 10.06.2020 (а.с. 18-19).

20.07.2020 Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ, яким ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу з 26.05.2020 (у зв`язку із інвалідністю) у розмірі 119 350,00 грн (а.с. 16).

Вказаний висновок для затвердження направлено Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області до МВС України листом від 21.07.2020 № 298/119/05/29-2-2020.

27.08.2020 Міністерством внутрішніх справ України матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуті на доопрацювання до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області, у зв`язку з тим, що медико-соціальна експертна комісія проведена ОСОБА_1 з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», а саме при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що підтверджується листом від 27.08.2020 № 28421/15-2020 (а.с. 17).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність МВС щодо не затвердження висновку Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області від 20.07.2020 та протиправним рішення відповідача про повернення на доопрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повернення на доопрацювання відповідачем матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги є неправомірним, оскільки п. 14 Порядку № 850 не передбачено такої підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

07.11.2015 набрав чинності Закон України Про Національну поліцію.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, у спірних правовідносинах порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовано положеннями ст. 23 Закону України Про міліцію від 20.12.1990 № 565-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" № 850 (далі Порядок № 850).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п. 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Згідно п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п. п. 10, 11 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Судовим розглядом встановлено, що за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги МВС України прийнято рішення щодо повернення матеріалів на доопрацювання до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області, у зв`язку з тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п. 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Отже, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, тому рішення МВС, оформлене листом від 27.08.2020 № 28421/15-2020, є протиправним.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судовим розглядом встановлено, що позивач отримав ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією, зазначений вище розмір одноразової грошової допомоги передбачений Законом.

Міністерство внутрішніх справ України досліджувало документи, подані позивачем, і їх було протиправно повернуто, але з підстав, які свідчать, що розгляд фактично відбувся і не визнається саме право позивача на отримання допомоги.

За таких обставин колегія суддів вказує, що не зважаючи на форму вирішення звернення позивача, має місце відмова по суті звернення і позивач потребує ефективного судового захисту.

У ході судового розгляду передбачених законом підстав для відмови у виплаті допомоги відповідачем не наведено і їх наявність не встановлено.

Також відповідачем не доведено наявності у нього можливостей вибору різних видів правомірної поведінки на його розсуд, що б свідчило про дискреційні повноваження з питань, що стосуються предмету спору.

Отже, повноваження відповідача у питанні призначенні одноразової грошової допомоги не є дискреційними.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 281/490/17 (№ К/9901/48241/18).

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення йому грошової допомоги носить дискреційний характер.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 № 850.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції, що в надісланих до МВС документах була відсутня інформація про наявність, відсутність отримання виплат, встановлених іншими законами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в листі від 21.07.2020 № 298/119/05/29-2-2020 відповідачем не зазначено про такі обставини.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач правом на отримання одноразової грошової допомоги позивач скористався у 2019 році, колегія суддів зазначає, що отримання ОСОБА_1 у 2019 грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІІ групи інвалідності, не позбавляє його права на отримання такої допомоги в 2020 році з підстав встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до положень Порядку № 850, з урахуванням раніше виплачених сум.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 520/12300/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов