Справа № 500/750/20
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 500/750/20

адміністративне провадження № К/9901/5307/21

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №500/750/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

18.02.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020.

18 березня 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф-9064-54 у сумі 10176,72 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з інтегрованої картки фізичної особи - підприємця суми нарахувань по заборгованості - недоїмці по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 10176,72грн, штрафної санкції та пені на зазначену суму недоїмки.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020, у позов задоволено повністю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 15.11.2005 зареєстрована як фізична особа-підприємець, на податковому обліку перебуває з 16.11.2005 як фізична особа-підприємець. Позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком.

03.02.2020 позивач подала до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в якому визначила до сплати суму єдиного внеску за цей же рік.

За даними інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 станом на 29.02.2020, заборгованість зі сплати єдиного внеску, з урахуванням переплати на суму 840,00 грн, становить 10176,72 грн, що виникла за 2019 рік.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області сформовано вимогу від 04.03.2020 № Ф-9064-54 щодо ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску у сумі 10 176,72 грн.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку що прийнята Головним управлінням ДПС у Тернопільській області вимога від 04.03.2020 № Ф-9064-54 у розмірі 10 176,72 грн протиправною та підлягає скасуванню.

Головне управління ДПС у Тернопільській області не погодившись з судовим рішенням, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №500/750/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі відповідач зазначив, що справа становить значний суспільний інтерес або виняткове значення для учасника справи, та касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Проте, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області не доведено в чому саме полягає виняткове значення для відповідача та не зазначено обставини, які виділяють її вимоги якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду подібних справ.

Отже, наведені відповідачем в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 210200 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф-9064-54 у сумі 10176,72 грн.

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №500/750/20 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №500/750/20 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Гончарова І.Я.Олендер Р.Ф. Ханова