Справа № 240/9839/20
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9839/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

01 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Адміністрації Державної прикордонної служби України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Адміністрації Державної прикордонної служби України в якому просив:

- зобов`язати голову ліквідаційної комісії Північного Регіонального управління Державної прикордонної служби України Набока Ігоря Миколайовича, грошові капіталізовані вимоги у сумі 1009923,35 грн. включити до ліквідаційного балансу;

- стягнути з Північного Регіонального управління Державної прикордонної служби України капіталізовані платежі у сумі 1009923,35 грн. на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на розрахунковий рахунок №UA0106797, банк казначейська служба України Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, МФО 899998, одержувач - Житомирське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України зареєстроване як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган державної влади, основним видом діяльності є діяльність у сфері охорони громадського порядку та безпеки. Окрім того, відповідно до даних, вказаних у реєстрі, Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (далі - ПРУ Державної прикордонної служби України) з 21.02.2020 перебуває у стані припинення (а.с.25-31).

Сторонами не заперечується, що на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення перебуває ОСОБА_1 - працівник ПРУ Державної прикордонної служби України, як потерпіла в наслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Факт нещасного випадку на виробництві, що стався із зазначеною особою, підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта форми Н-1 від 13 травня 2008 року № 1 (а.с.11-12).

З урахуванням зазначених обставин, управління Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення звернулось із заявою від 30.04.2020 за вих.№15.2-12-445 на ім`я голови ліквідаційної комісії ПРУ Державної прикордонної служби України, у якій просило визнати капіталізовані вимоги у сумі розміром 1009923,35 грн. та включити їх до ліквідаційного балансу. Зазначена заява мотивована тим, що розпочато ліквідаційну процедуру ПРУ Державної прикордонної служби України, тому з метою забезпечення подальших виплат відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №986, позивач розрахував капіталізацію платежів потерпілої ОСОБА_1 у розмірі 1009923,35 грн. (а.с.7-8, 9).

У відповідь на вказану заяву ПРУ Державної прикордонної служби України у листі від 29.05.2020 за вих.№11/352 повідомило позивача, що заява від 30.04.2020 за вих.№15.2-12-445 надіслана за належністю для прийняття управлінського рішення до Адміністрації Державної прикордонної служби України за вих.№11/318 від 15.05.2020 (а.с.47, 48-49).

У зв`язку із невиконанням ПРУ Державної прикордонної служби України вимог позивача, викладених у заяві від 30.04.2020 за вих.№15.2-12-445, про включення капіталізованих платежів у розмірі 1009923,35 грн. до ліквідаційного балансу та несплати вказаних коштів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) зазначений Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно з підпунктом 10 частини першої статті 3 Закону №1105-XIV принципом соціального страхування є відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до пунктів 1, 5, 8 частини другої статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; подавати звітність до Фонду у строки, в порядку та за формою, що встановлені правлінням Фонду.

Пунктами 1, 5 частини першої статті 11 Закону № 1105-XIV передбачено, що джерелами формування коштів Фонду є: страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зазначеною нормою законодавець передбачає необхідність проведення страхувальником капіталізації страхових виплат із застосуванням порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №986 «Про затвердження Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників» (далі - Порядок №986).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 986 відповідно до цього Порядку здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Пунктом 2 Порядку № 986 термін «капіталізація платежів» означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Терміни «застрахована особа» та «страхувальники» вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

Відповідно до пунктів 3, 10 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 Порядку № 986 визначено, що капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що сторонами не оспорюється розмір суми капіталізованих платежів, предметом розгляду даної адміністративної справи є наявність у позивача права на стягнення вказаних коштів з ПРУ Державної прикордонної служби України у зв`язку з початком процедури ліквідації юридичної особи.

Частина перша статті 104 Цивільного кодексу України визначає, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Частинами першою, третьою, п`ятою статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Окрім того, ч.1 ст.1205 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників.

У цьому разі вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди пред`являються до її правонаступників.

Матеріали справи свідчать, що ПРУ Державної прикордонної служби України перебуває в стані припинення з 21.02.2020. Підставою для такого припинення слугувала постанова Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію територіальних органів Адміністрації Державної прикордонної служби України», від 05.02.2020 № 43, згідно з п.1 якої визначено ліквідувати, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Адміністрації Державної прикордонної служби за переліком згідно з додатком, серед яких є ПРУ Державної прикордонної служби України.

Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, ПРУ Державної прикордонної служби України - територіальний органом виконавчої влади та є юридичними особами публічного права, що підтверджуються інформацією, яка зазначена в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме організаційно - правова форма - орган державної влади.

Порядок утворення, реорганізації або ліквідації міністерств, інших центральних органів державної влади регулюється Постановою КМУ № 1074 від 20.10.2011 «Про затвердження порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади». Пунктом 6 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України визначено, що у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади їх права та обов`язки переходять до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд зазначає, що норми чинного законодавства передбачають, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а навпаки передбачає правонаступництво юридичної особи публічного права.

У даному випадку, п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію територіальних органів Адміністрації Державної прикордонної служби України», від 05.02.2020 № 43 у зв`язку з ліквідацією територіальних органів Адміністрації Державної прикордонної служби передбачено, що Адміністрація Державної прикордонної служби забезпечить здійснення функцій і повноважень територіальних органів, що ліквідуються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що початок процедури ліквідації ПРУ Державної прикордонної служби України не пов`язана з його банкрутством чи ліквідацією юридичної особи публічного права без правонаступника, така ліквідація здійснюється внаслідок втрати повноважень, що зумовлені укрупненням і створенням єдиної юридичної особи публічного права - Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка є їх правонаступниками, в тому числі з функціями сплати страхових внесків.

Факт правонаступництва від ПРУ Державної прикордонної служби України прав та обов`язків та передачі до Адміністрації Державної прикордонної служби України вимог про виплату страхових внесків, не заперечується Адміністрацією про що свідчить лист за вих.№0.11-6149/0/6-20 від 12.06.2020 за підписом заступника голови Державної прикордонної служби України Сергія Сердюка (а.с.55).

Суд зауважує, що відповідно до змісту наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №105 від11.12.2019 «Про зарахування на фінансове забезпечення» з 01.01.2020 на фінансове забезпечення зараховано Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України у Житомирській області.

Потерпіла особа, яка має право на відшкодування страхових виплат та соціальних послуг у зв`язку з отриманням трудового каліцтва, внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме: ОСОБА_1 на момент розгляду справи судом, отримує кошти на відшкодування завданої шкоди, що підтверджується перш за все відсутністю посилання позивача на наявність заборгованості зі сплати щомісячних страхових внесків ПРУ Державної прикордонної служби України.

За таких обставин, зважаючи на те, що забезпечення виконання функцій і повноважень ПРУ Державної прикордонної служби України, як юридичної особи публічного права, покладено на іншу юридичну особу публічного права - Адміністрацію Державної прикордонної служби України, яка у свою чергу проводить сплату страхових внесків до управління Фонду соціального страхування у Житомирській області та є головним розпорядником коштів, то підстави для капіталізації платежів відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що ліквідація ПРУ Державної прикордонної служби України не є підставою для капіталізації страхових платежів для подальшої їх виплати потерпілій, оскільки його функції зі сплати страхових внесків перейшли до Адміністрації Державної прикордонної служби України.З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в особі Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Франовська К.С.