Справа № 480/590/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Справа № 480/590/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/590/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.12.2020 №62388988 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.12.2020 №62388980 про закінчення виконавчого провадження.

Також позивач просить окремою ухвалою суду вжити заходів належного реагування на виявлені порушення норм чинного законодавства по виявленим діям та бездіяльності відповідача від 29.12.2020 в межах виконавчих проваджень №62388988 та №62388980 з обставин наведених адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято постанови від 29 грудня 2020 року про закінчення виконавчих проваджень. Вказані постанови позивач вважає протиправними, оскільки рішення Сумського окружного адміністративного суду та постанова Другого апеляційного адміністративного суду по справі №480/1300/20 боржником не виконано.

Ухвалою суду від 25.01.2021 позов залишено без руху, оскільки був поданий з порушенням вимог ст. 161 КАС України.

Після усунення недоліків позовної заяви у строки встановлені в зазначеній ухвалі суду, ухвалою суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст.ст. 268, 269, 270-272, 287 КАС України.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так відповідач зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало два виконавчих провадження, а саме :

- виконавче провадження № 62388988 з примусового виконання виконавчого листа №480/1300/20 який було видано 16.04.2020 року Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та в и п л а т и т и ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року пенсію, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", у розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;

- виконавче провадження № 62388980 з примусового виконання виконавчого листа №480/1300/20 виданого 16.04.2020 року Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити в и п л а т у ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 20.12.2016.

Відповідач зазначає, що відділом отримано повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22.07.2020 № 1800-0409-8/33730 про виконання рішення суду у справі № 480/1300/20 в якому зазначено, що у червні 2020 здійснено п е р е р а х у н о к пенсії; розмір пенсії після перерахунку склав 28041,63 грн., виплату пенсії у новому розмірі та її доплату за період з 03.06.2020 по 30.06.2020 у сумі 10884,19 грн. здійснено у липні 2020 року. Також в листі зазначено, що сума перерахованих коштів за період з 20.12.2016 по 02.06.2020 н а р а х о в а н а до виплати та становить 590709,77 грн.

Відповідач вказує, що 19.08.2020 державним виконавцем Відділу на підставі ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Сумській області у зв`язку з тим, що боржником н е в и к о н а но рішення суду в частині в и п л а т и коштів за період з 20.12.2016 по 20.06.2020 в сумі 590709,77 грн., зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. 22.10.2020 державним виконавцем Відділу на підставі ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення штрафу у зв`язку з ненаданням боржником доказів фактичного в и к о н а н н я рішення суду. Крім того, до Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції України в Сумській області направлено заяву про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України, та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно винних посадових осіб ГУ ПФУ в Сумській області за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню від 22.10.2020 № 02.1-13/62388988. Також, для вжиття усіх заходів примусового виконання рішення, 22.10.2020 державним виконавцем Відділу на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» до Сумського окружного адміністративного суду направлено заяву про зміну способу і порядку виконання рішення по справі №480/130020, проте 26.11.2020 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні заяви відмовлено. З огляду на вищезазначене, 29.12.2020 були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження. Відповідач зазначає, що приймаючи спірні постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Також у відзиві відповідач просив проводити розгляд справи без участі їх представника, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду.

До суду представником позивача подана заява по суті справи, в якій позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що відзив сторони відповідача є наміром відмежуватися від належної правової відповідальності, не дотримання при цьому норм і вимог чинного законодавства, та намагання ухилитися від справедливого розгляду судової справи.

Третя особа своїм правом для надання пояснень по справі не скористалась.

25.02.2021 представником позивача до суду подано заяву, в якій просить розгляд справи 25.02.2021 провести без участі безпосередньо позивача та без участі його представника, з проханням задовольнити позовну заяву.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином.

Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Згідно частини 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи приписи частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників судового процесу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у справі № 480/1300/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково (а.с.12-14). Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 88% до 70 % сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та в и п л а т и т и ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 по справі № 480/1300/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано (а.с.15-17). Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з д і й с н и т и в и п л а т у позивачу перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 01.01.2016 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області з д і й с н и т и в и п ла ту ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 20.12.2016. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

16.06.2020 Сумським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчі листи у справі № 480/1300/20 (а.с. 15,18).

25.06.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П. відкрито виконавчі провадження:

- ВП № 62388988 з виконання виконавчого листа № 480/1300/20 виданого 16.06.2020 Сумський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та в и п л а т и т и ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, про що винесено постанову. Зазначеною постановою боржнику було надано 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с. 59);

- ВП № 62388980 з виконання виконавчого листа № 480/1300/20 виданого 16.06.2020 Сумський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити в и п л ат у ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 20.12.2016, про що винесено постанову. Зазначеною постановою боржнику було надано 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с. 88).

06.07.2020 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області була скерована вимога виконавця за вих. № 02.1-13, відповідно до якої останній просив боржника надати державному виконавцю інформацію про виконання виконавчого листа № 480/1300/20 виданого 16.06.2020 Сумський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 20.12.2016 (а.с.89-90).

Листом від 22.07.2020 №1800-0409-8/33730 ГУ ПФУ в Сумській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про те, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 по справі №480/1300/20 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду в червні 2020 року здійснено п е р е р а х у н о к пенсії, розмір якої склав 28041,63 грн. Виплату пенсії у новому розмірі та її доплату за період з 03.06.2020 по 30.06.2020 у сумі 10884,19 грн. здійснено у липні 2020 року. Сума перерахованих коштів за період з 20.12.2016 по 02.06.2020 нарахована до виплати та становить 590709,77 грн. 28.08.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджений порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік» від 24.01.2020 №22 затверджено бюджет Пенсійного фонду України та передбачено кошти за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Таким чином вищевказане рішення та постанова виконано Головним управлінням в межах покладених зобов`язань. Також в листі вказано, що в и п л ат а н а р а х о в а н их коштів б у д е забезпечена у р а з і їх на д х о д ж е н н я з Пенсійного фонду України до головного управління на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (а.с.60,91).

19.08.2020 головним державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 62388988 та № 62388980 винесено постанови про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання боржником рішення суду без поважних причин, накласти на боржника ГУ ПФУ в Сумській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. Крім того постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 28,99).

У зв`язку з тим, що жодних доказів фактичного виконання рішення суду від боржника не надійшло, 22.10.2020 старшим державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 62388988 та № 62388980 винесено постанови про накладення штрафу, відповідно до якої за повторне невиконання боржником рішення суду без поважних причин, накласти на боржника ГУ ПФУ в Сумській області штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн. Крім того постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 69,100).

22.10.2020 року на адресу Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУНП в Сумській області державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 62388988 та № 62388980 надіслано повідомлення за вих. № 02.1-13/62388988 та № 02.1-13/62388980, відповідно до яких останній просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно посадових осіб ГУ ПФУ в Сумській області за невиконання вищевказаних рішень суду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України (а.с.70-72,101-103).

22.10.2020 відповідач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявами про заміну способу та порядку виконання рішення суду в порядку ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 73-76,104-107).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №480/1300/20 відмовлено в задоволенні заяв Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зміну способу і порядку виконання судового рішення по адміністративній справі № 480/1300/20 (а.с.77-80,108-111).

09.12.2020 держаним виконавцем в межах виконавчого провадження №62388988 та № 62388980 направлено для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області постанови про стягнення з боржника - ГУПФУ в Сумській області виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафу (а.с.81,112). Проте листом від 16.12.2020 №04-14-06/9164 повернуті без виконання (а.с.82-83, 113-114).

29.12.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Давидком І.І. керуючись вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 62388988 та № 62388980 (а.с. 84,115).

Позивач не погодившись з винесеними відповідачем постановами про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2020 року ВП № 62388988 та № 62388980, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За приписами частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець приймаючи постанови про закінчення виконавчого провадження виходив з того, що ним здійснено належні заходи, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення.

Водночас слід зауважити, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесені п е р е д ч а с н о за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі № 378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі № 286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі № 461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 554/10283/18.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/1300/20 у повному обсязі.

Відповідачем не доведено ту обставину, що боржник виконав рішення суду у повному обсязі, зокрема в частині здійснення фактичної виплати на користь позивача суми коштів яка була нарахована на виконання рішень суду. Відповідачем не підтверджено факт з`ясування даної обставини, а третьою особою (боржником у виконавчому провадженні) не надано доказів здійснення виплати відповідних коштів на користь стягувача - ОСОБА_1 . Отже, факт повного виконання рішень суду у справі 480/1300/20 в частині здійснення відповідних виплат на користь позивача (кошти були лише нараховані ГУ ПФУ в Сумській області, але не виплачені позивачу) не підтверджено а ні боржником, а ні державною виконавчою службою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним постанов.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов.

При цьому, для повного захисту прав стягувача (позивача у даній справі) суд вважає за доцільне зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) здійснити заходи з відновлення виконавчого провадження ВП №62388988 та виконавчого провадження ВП №62388980 та подальшого виконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №480/1300/20 згідно виконавчого листа №480/1300/20 виданого Сумським окружним адміністративним судом 16.06.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі №480/1300/20 згідно виконавчого листа №480/1300/20 виданого Сумським окружним адміністративним судом 16.06.2020 щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести в и п л а т у перерахованої пенсії ОСОБА_1 .

Щодо вимоги позивача окремою ухвалою суду вжити заходів належного реагування на виявлені порушення норм чинного законодавства по виявленим діям та бездіяльності відповідача від 29.12.2020 в межах виконавчих проваджень №62388988 та №62388980 з обставин наведених адміністративним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Враховуючи викладене, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, згідно з ч.9 ст.249 КАС України надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Оцінюючи доводи позивача з приводу наявності передбачених вказаними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, суд під час розгляду даної справи будь-яких обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, не встановлено.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00грн. та судового збору у розмірі 1816,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Нежевело Валентиною Вікторівною (далі - Нежевело Т.В. ).

Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи: копію договору про правничу допомогу (додатковий) від 19.01.2021 (а.с.133-134), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, виданого на підставі договору від 16.10.2020 (а.с.24), копію розрахункової квитанції з датою проведення розрахунку 19.01.2021 (а.с.135), копію акта приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 24.02.2021 (а.с.136-138).

Згідно п.1 договору про правничу допомогу (додатковий) від 19.01.2021 предметом договору є надання адвокатом послуг за плату, коли замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, за дорученням і за рахунок клієнта (замовника) необхідних юридичних дій правового характеру.

Згідно п.9 вказаного договору об`єм правничої допомоги та юридичних послуг складає: надання правничої допомоги, надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань консультативно-юридичного характеру, підготовка та подання заяв, клопотань, скарг, за змістом та відповідно інстанційною належністю, правове супроводження (представництво) при розгляді та вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання протиправними та скасування постанов в межах виконавчих проваджень на виконання рішення суду по виплаті сум грошового забезпечення.

Сторони за даним договором дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору у розмірі 3500,00 грн. одноразового внеску будь яким платіжним способом або внесенню готівки безпосередньо адвокату (п. 16 договору).

До суми у межах оплати за правничу допомогу Клієнт сплачує Адвокату гонорар за правничу допомогу за погодинним тарифом (60 хвилин астрологічного часу) у розмірі 900.00 грн. (п.17 договору).

Так, згідно копії акта приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 24.02.2021 (а.с.136-138), адвокатом виконані наступні зобов`язання відповідно до умов домовленості:

1) 19.01.2021 - консультація з правових питань щодо вирішення спору за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання протиправними та скасування постанов в межах виконавчих проваджень на виконання рішення суду по виплаті сум грошового забезпечення - кількість витраченого часу складає 00:20год.;

2) 19.01.2021 - ознайомлення з матеріалами, які можливо використати при підготовці позову до суду - кількість витраченого часу складає 00:30год.;

3) 19.01.2021 - підготовка позовної заяви до суду - кількість витраченого часу складає 02:00год.;

4) 19.01.2021 - формування документальних додатків до позовної заяви та їх документальне оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства - кількість витраченого часу складає 00:20год.;

5) 24.02.2021 - підготовка, формування та доведення до сторін, третьої особи та суду заяви по суті спору з додатками - кількість витраченого часу складає 01:20год.

Загальна кількість годин згідно вказаного акту складає 04:30 год., вартість однієї години за домовленість сторін - 900,00грн., а загальна сума за кількогодин (4:30*900,00грн.) - 3870,00грн. При цьому, фактично оплачено наданої правничої допомоги на суму 3500,00грн.

Оплата наданих послуг підтверджується копією розрахункової квитанції від 19.01.2021 на суму 3500,00грн. (а.с.135).

Разом з цим дослідивши зміст поданих позивачем документів, суд не приймає до уваги час, витрачений адвокатом на ознайомлення з матеріалами, які можливо використати при підготовці позову до суду та формування документальних додатків до позовної заяви та їх документальне оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства, оскільки вони не передбачені статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім того, на переконання суду, надання консультацій у формі окремої позасудової процесуальної процедури не може вважатись окремою послугою правового характеру, оскільки сама суть кваліфікованої правової допомоги передбачає наявність у адвоката спеціальних знань, у тому числі й володіння нормативною базою.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною тривалістю 04:30год. є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, тому задоволенню підлягають частково, виходячи з витраченого часу Нежевелою В.В. на підготовку позовної заяви та заяви по суті спору, загальною тривалістю в 03:20год. , що враховуючи вартість однієї години роботи представника позивача, з якою погодились сторони в договорі, в 900,00грн., складає 2880,00грн. (03:20год.*900,00грн.).

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) суму судового збору в розмірі 1816,00 грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанції від 04.02.2020 (а.с.34).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.12.2020 №62388988 про закінчення виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 29.12.2020 №62388980 про закінчення виконавчого провадження.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) здійснити заходи з відновлення виконавчого провадження ВП №62388988 для подальшого виконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №480/1300/20 згідно виконавчого листа №480/1300/20 виданого Сумським окружним адміністративним судом 16.06.2020 щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) здійснити заходи з відновлення виконавчого провадження ВП №62388980 для подальшого виконання у повному обсязі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі №480/1300/20 згідно виконавчого листа №480/1300/20 виданого Сумським окружним адміністративним судом 16.06.2020 щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії з 20.12.2016.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Герасима Кондратьєва, буд.28, м.Суми, 40000, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець