Справа № 815/4305/14
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа №815/4305/14

провадження №К/9901/22580/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14 за позовом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Якір», про зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

25.07.2014 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 привести у первісний стан об`єкт будівництва за власний рахунок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.08.2014 залучив до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

ОСОБА_2 15.09.2014 також подав позовну заяву, в якій, зокрема, просив зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в стан, зазначений у технічному паспорті на згадану квартиру, виготовлений КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.09.2014 задовольнив частково клопотання ОСОБА_2 про прийняття позовної заяви. Суд постановив прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та розглянути заявлену вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в стан, зазначений у технічному паспорті на згадану квартиру, виготовлений КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

Надалі Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 09.02.2015 залучив до участі у справі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Якір» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні позивача.

Згодом Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 16.02.2015 відмовив ОСОБА_1 у прийнятті до провадження її позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Якір», про зобов`язання привести у первісний стан об`єкт будівництва за власний кошт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 способом демонтування самочинно спорудженої стіни. Одночасно суд роз`яснив відповідачеві, що з таким позовом вона може звернутись до місцевого загального суду відповідно до вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 06.05.2015 позов Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області задовольнив повністю, а позов ОСОБА_2 задовольнив частково.

Суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_1 привести у первісний стан за власний рахунок об`єкт будівництва який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.08.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Суд апеляційної інстанції змінив постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2015 та виклав другий пункт її резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати ОСОБА_1 привести у первісний стан об`єкт будівництва за власний рахунок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно з технічним паспортом від 05 грудня 1999 року.».

У решті постанову суду першої інстанції залишив без змін.

30.09.2015 на виконання зазначеного судового рішення виданий виконавчий лист.

09.01.2019 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій останній вказав про те, що суд апеляційної інстанції допустив технічну описку у даті видавання технічного паспорта, відповідно до якого відповідач зобов`язана привести у первісний стан об`єкт будівництва.

Заявник зазначив, що вказані обставини були встановлені під час примусового виконання судового рішення на підставі надісланої до державного виконавця інформації з Комунального підприємства «БТІ» Одеської міської ради та копії технічного паспорта, виданого щодо вказаного об`єкта 17.12.1999.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.02.2019 виправив у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 допущену описку, зазначивши у резолютивній частині постанови правильну дату видавання технічного паспорта, а саме 17.12.1999 року.

Не погодившись з означеною ухвалою суду апеляційної інстанції та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням вимог процесуального закону, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14 та ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його заяви про виправлення описки в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015.

Верховний Суд ухвалою від 17.09.2020 визнав неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14. Одночасно суд запропонував заявнику подати заяву, в якій навести інші підстави та надати відповідні докази для поновлення строку на касаційне оскарження.

Виконуючи вимоги означеної ухвали, скаржник надіслала до Верховного Суду клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, в якому виклала підстави для поновлення їй відповідного процесуального строку.

Отже, недоліки касаційної скарги заявник усунула в строк, встановлений Верховним Судом.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі з таких підстав.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020), згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо вони не погоджуються, зокрема з ухвалою суду апеляційної інстанції про внесення виправлень у рішення, можуть реалізувати право на її оскарження у касаційному порядку.

Скаржник мотивує вимоги своєї касаційної скарги, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції під час постановлення оскарженої ухвали порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному зв`язку з висвітленими в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи вказує на наявність у цій ситуації підстав для відкриття касаційного провадження, наведених у пункті 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з вимогами частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Водночас відповідно до положень частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У своєму клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що вона не була належно повідомлена про постановлення оскарженої ухвали. Стверджує, що про наявність ухвали суду апеляційної інстанції про внесення виправлень у судове рішення її представник дізнався тільки 03.08.2020 під час ознайомлення з матеріалами справи № 815/4305/14.

З огляду на наведене ОСОБА_1 вважає поважними причини пропуску нею строку на касаційне оскарження, а тому просить поновити їй процесуальний строк для звернення до суду з касаційною скаргою.

У цьому контексті Верховний Суд підкреслює, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція). Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами, зміст якого полягає в тому, що кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище як порівняти з протилежною стороною. Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства України, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення ЄСПЛ у справі «Авотіньш проти Латвії» [ВП] (<…> [GC]), заява № 17502/07, § 119, ЄСПЛ 2016). Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення ЄСПЛ у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, § § 17, 18, від 6 лютого 2001 року). Невручення стороні в належний спосіб судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення ЄСПЛ у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, § 70, від 21 травня 2015 року).

У цій справі для забезпечення дотримання принципу рівності сторін заявникові мала бути забезпечена можливість ознайомитися із судовим рішення суду апеляційної інстанції, яке було ухвалене в її справі, а також мала бути надана адекватна можливість подати касаційну скаргу на нього.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає конкретну процедуру, щоб заявник фактично могла скористатися такою можливістю.

Відповідно до частини четвертої статті 321 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції приймаються, проголошуються, вручаються (видаються або надсилаються) учасникам справи в порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Водночас за правилами частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята цієї самої статті).

З аналізу наведених норм висновується, що коли була постановлена ухвала суду апеляційної інстанції, апеляційний суд мав надіслати заявнику копію відповідного судового рішення, а також, що більш важливо - неодмінно мало бути забезпечене належне вручення їй ухваленого апеляційним судом рішення.

Для з`ясування обставин виконання судом апеляційної інстанції вимог КАС України щодо інформування заявника про ухвалене в її справі судове рішення, суддя-доповідач Єзеров А.А. 15.12.2020 надіслав на адресу Одеського окружного адміністративного суду листа від 15.12.2020 № 815/4305/14/76428/20, в якому просив терміново надіслати в належний спосіб засвідчені сканкопії документів, які підтверджують те, що ОСОБА_1 була належно повідомлена про час та місце апеляційного розгляду справи, а також належно засвідчені сканкопії документів, які підтверджують як факт надсилання ОСОБА_1 ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14, так і факт отримання ОСОБА_1 ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14.

17.12.2020 за допомогою засобів електронного зв`язку до Верховного Суду надійшов лист-відповідь Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 вих. № 815/4305/14/59420/20 на вказаний лист судді-доповідача Єзерова А.А.

Колегія суддів бере до уваги те, що відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, положеннями яких передбачено, що повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Отже, повідомлення про вручення поштового відправлення є документом, який оформлюється для отримання відправником відомостей щодо факту вручення поштового відправлення, дати такого вручення та щодо особи, яка отримала це поштове відправлення.

Відповідно до пункту 106 зазначених Правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Тлумачення наведеної норми дає підстави для висновку, що загальний порядок фіксування та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис здійснює працівник поштового зв`язку. Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто» або «Судова повістка» на бланку повідомлення ставить свій підпис та зазначає своє прізвище саме одержувач, а не працівник поштового зв`язку.

Верховний Суд установив, що згідно з інформацією, яка міститься у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення № 545 від 19.02.2019, П`ятий апеляційний адміністративний суд скерував ОСОБА_1 копію оскарженої нею ухвали на таку адресу: АДРЕСА_2 . У вказаному повідомленні також містяться позначки у графах «Вручено» та «Особисто», а також зазначена дата: « 04.03.2019 ».

Проте слід зауважити, що згадане повідомлення про вручення рекомендованого відправлення не містить ані прізвища, ані підпису ОСОБА_1 , графа «Розписка в одержанні» є порожньою.

У цьому контексті варто зазначити, що наявність у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення позначки у графах «Вручено» і «Особисто» та дати вручення такої кореспонденції, але без проставлення підпису особи, яка отримала відправлення, та зазначення її прізвища, не свідчить про вручення кореспонденції адресату, оскільки не містить належної інформації про вчинення ним акту волевиявлення, що підтверджує дійсне одержання відповідного відправлення.

За таких обставин повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 545 від 19.02.2019 не може вважатися належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 дійсно була вручена оскаржена нею ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019.

Водночас з огляду на те, що частина п`ята статті 251 КАС України вимагала, щоб заявнику була вручена копія ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема й для надання можливості подати касаційну скаргу на неї, вона могла обґрунтовано очікувати такого вручення та роз`яснення процедури оскарження відповідного судового рішення перш ніж подавати касаційну скаргу, замість того, щоб вживати активних дій для отримання копії такої ухвали суду апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що надане суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не може бути належним підтвердженням тієї обставини, що у цій ситуації були виконані вимоги КАС України щодо вручення заявнику копії постановленої у її справі ухвали суду апеляційної інстанції та що їй була надана адекватна можливість подати касаційну скаргу на неї.

Зазначене призвело до порушення принципу рівності сторін та, відповідно, права скаржника на справедливий судовий розгляд [див., для порівняння, рішення ЄСПЛ у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), § § 19-21, та рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01, § 88, ЄСПЛ 2005-VIII (витяги)].

За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що наслідки такого порушення не можуть бути усунені інакше, окрім як в спосіб визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження судового рішення та поновлення заявникові такого процесуального строку на звернення до Верховного Суду.

Керуючись положеннями пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі № 815/4305/14.

3. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду матеріали справи № 815/4305/14.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб