Справа № 420/7929/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7929/20
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням уточненого позову, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №21 від 19.02.2020 р. про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 06.08.2019 р. призначити та здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до положень п. 10, 12 розділ XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ; положень ст.37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №244/Б/15-32-05-02-09 від 29.07.2019 р. та в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби №243/Б/15-32-05-02-09 від 29.07.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 06.08.2019 р. №4722 про призначення пенсії із наданням необхідних документів про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. на пенсію державного службовця, враховуючи положення п.п. 10 і 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., відповідно до яких за нею зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12. 1993 р. у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Позивач зазначала, що рішенням відповідача №28 від 12.08.2019 р. їй було протиправно відмовлено в переведенні на пенсію державного службовця, проте вказане рішення пенсійного органу було скасоване рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі № 420/6929/19. Також цим рішенням пенсійний орган був зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Позивач зазначала, що приймаючи рішення №21 від 19.02.2020 р. про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, пенсійний орган протиправно не врахував висновки Одеського окружного адміністративного суду, які викладені у рішенні цього суду від 16.01.2020 року у справі № 420/6929/19.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №21 від 19.02.2020 р. про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 06 серпня 2019 року призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до положень п. 10, 12 розд. XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ; положень ст.37 Закону №3723- ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №244/Б/15-32-05-02-09 від 29.07.2019 р. та в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби №243/Б/15-32-05-02-09 від 29.07.2019 р.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що пенсії по інвалідності та у зв`язку з втратою годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як то передбачено статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №889-VIII.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №420/7929/20 без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №239905 від 07.05.2019 року встановлена ІІ група інвалідності (за загальним захворюванням) на строк до 01.04.2020 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 11.05.2019 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою (№4722) щодо переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця, враховуючи положення п. п. 10 і 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

12.08.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 28 про відмову в переведенні позивача на пенсію по державній службі відповідно до Закону України «Про державну службу», посилаючись на відсутність правових підстав для переведення позивача на пенсію державного службовці по інвалідності.

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року по справі №420/6929/19 адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.08.2019 року №28 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2019 року щодо переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, враховуючи положення п. п. 10 і 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 06.08.2019 р. призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до положень п. 10, 12 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ; положень ст. 37 Закону № 3723- ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 244/Б/15-32-05-02-09 від 29. 07. 2019 р. та в довідні про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби № 243/Б/15-32-05-02-09 від 29.07.2019 р. відмовлено через передчасність заявленої вимоги (а.с. 10-14).

Відповідно до матеріалів справи, 19 лютого 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло нове рішення №21 «Про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», у якому зазначено, що згідно ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності, у зв`язку з тим, що особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах (а.с. 5).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то вона має право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-XII.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Спеціальним законом, який визначав принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців є Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ (надалі Закон №3723-ХІІ).

З 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» за №889-VIII від 10.12.2015 р. (надалі Закон №889-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визнано такими, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 р., крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пунктів 10, 12 Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» за №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (№889-VIII) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частини 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон №1058-IV) особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону № 3723-XII).

Відтак, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то вона має право на призначення пенсії згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, саме з 06.08.2019 року (з дня першого звернення), шляхом зобов`язання пенсійного органу пенсію призначити та виплачувати позивачу державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-XII.

Зазначені висновки суду першої інстанції, з якими погоджується і апеляційний суд, відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 р. у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) (справа щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію держаного службовця).

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, спростовані матеріалами справи та встановленими фактичними обставинами рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі № 420/6929/19

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо втручання судом першої інстанції у дискреційні повноваження пенсійного органу, оскільки приймаючи оскаржуване рішення № 21 від 19.02.2020 року апелянт вичерпав своє дискреційне повноваження шляхом прийняття чіткого рішення про відмову у переведені позивача з одного виду пенсії на інший без врахування при цьому рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року у справі № 420/6929/19, а тому суд першої інстанції у справі яка переглядається апеляційним судом, обрав правильний засіб відновлення порушеного права шляхом зобов`язання апелянта вчинити чітко визначені певні дії.

Також, відхиляє апеляційний суд посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга не містять, окрім цитування норм процесуального права, зазначення того у чому саме полягає порушення норм процесуального права, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №420/7929/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебування суддів - членів колегії у відпустці та на навчанні, повний текст судового рішення складений 01.03.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.