Справа № 420/4943/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком з липня 2018 року;

зобов`язати Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з липня 2018 року та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Чорноморського об`єднаного управління ПФУ Одеської області із заявою про перерахунок пенсії. Відповідач відмовив у здійсненні перерахунку та зазначив, що пенсія позивачу нарахована правильно та відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач, вважаючи, що пенсія йому нарахована невірно та не погоджуючись із висновками управління ПФУ звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.09.2019 року.

10.09.2019 року за вх. № 32401/19 від Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та 03.10.2019 року за вх. № 36018/19 від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли відзиви на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначено, що середньомісячний заробіток позивача обчислено згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період страхового стажу з 01.07.2000 по 30.06.2018 року, розмір якого склав 120820,86 грн., відповідно розмір пенсії позивача становить 5539,86 грн. позивач надав для перерахунку пенсії довідку про заробітну плату від 16.10.2018 року за період роботи 01.01.1995 по 30.06.2000 роки, однак при врахуванні сум, вказаних у довідці, розмір пенсії позивача зменшився, тому перерахунок не здійснено. Інших довідок про заробітну плату позивачем не надавалося. Тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2010 року замінено відповідача у справі на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, призначено підготовче засідання на 10.10.2019 року.

У підготовчому засіданні 10.10.2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, перенесено підготовче засідання на 06.11.2019 року для надання можливості представнику відповідача висловити позицію щодо клопотання про проведення експертизи.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року зупинено провадження у справі №420/4943/19 до одержання результатів судової економічної експертизи, призначеної цією ж ухвалою.

13.04.2020 року за вх.№15273/20 від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи разом із висновком експерта №19-8127/8128 від 31.03.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 12.05.2020 року.

12.05.2020 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання для ознайомлення з висновком експерта та надання додаткових пояснень.

З урахуванням викладеного судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 27.05.2020 року.

27.05.2020 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для підготування заяви про проведення повторної експертизи.

З урахуванням викладеного судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 15.06.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі №420/4943/20 за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.08.2020 р. о 12:00 год.

У судове засідання для розгляду справи по суті на 04.08.2020 р. о 12:00 год. сторони не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

04.08.2020 року від позивача та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження, враховуючи вимоги ч.3 ст.194 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 26.07.2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний трудовий стаж позивача становить 42 роки 5 місяців 26 днів, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.16-19), військовим квитком (а.с.87), даними персоніфікованого обліку (а.с.20-22) та індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.23-24).

Відповідно до протоколу призначення пенсії №1143 від 30.07.2018 року, середньомісячний заробіток позивача становить 12820,86 грн., коефіцієнт стажу становить - 0,42417, сума доплати за понаднормативний стаж - 101,64 грн., розмір пенсії за віком - 5438,22 грн. та загальний розмір пенсії за віком - 5539,86 грн. (а.с.189)

В матеріалах пенсійної справи наявна архівна довідка виконкому Чорноморської міської ради Одеської області від 16.10.2018 року № 645 про те, що заробітна плата ОСОБА_1 , згідно розрахунково-платіжним відомостям Державного виробничого об`єднання «Іллічівський судноремонтний завод» і ДП «Судноремонтне виробництво Іллічівський судноремонтний завод» за період з 01.01.1995 року по 30.06.2000 рік становить 8482,20 грн. (а.с.26-27 пенсійної справи).

13.05.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо перерахунку пенсії (а.с.28 пенсійної справи), проте відповідь на цю заяву відповідачем не надано.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами 1-2 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від:

державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

роботодавців;

застрахованих осіб;

фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру;

податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією;

державної служби зайнятості;

інших підприємств, установ, організацій та військових частин;

компаній з управління активами;

зберігачів;

інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Згідно з ч.ч.1-3 с. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Частиною 4ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Також в ст. 25 Закону №1058-IV зазначено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Відповідно до приписів ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В матеріалах пенсійної справи наявний лист Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 21.09.2018 року № 15662 про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2000 року по 2 квартал 2018 року.

В результаті зіставлення даних відомостей ДФС за ознаками доходу заробітна плата з даними ПФУ Форма ОК-5 щодо сум нарахованих доходів за період з квітня 2003 року по червень 2018 року встановлено розбіжності щодо сум нарахування доходів ОСОБА_1 .

Згідно з ч.3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проте, відповідачем не здійснено перевірку причин розбіжності даних сум нарахування доходів позивача та не надано відповідних доказів щодо здійснення такої перевірки.

Суд зазначає, що в матеріалах пенсійної справи наявна заява позивача від 13.05.2019 року щодо невірного розрахунку розміру пенсії позивача з проханням здійснити перерахунок.

Проте в матеріалах справи відсутня письмова відповідь на вказану заяву та пояснення відповідача з цього приводу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час дослідження Індивідуального перерахунку у зв`язку з уточненням даних в ЕПС від 16.05.2019 року та Індивідуального перерахунку від 22.10.2018 року виявлені розбіжності при встановленні загальної кількості страхового стажу, суми доходу та суми коефіцієнтів стажу.

Суд зазначає, що у справі №420/4943/19 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21.

На вирішення експерту поставлені наступні питання:

1. Який розмір пенсії за віком повинен був сплачуватись ОСОБА_1 в період з липня 2018 року по серпень 2019 року включно?

2. Чи існує і у якому розмірі станом на 20.08.2019 року заборгованість по виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, розрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»?

Згідно з висновком експерта №19-8127/8128 судової економічної експертизи від 31.03.2020 року розмір пенсії позивача за віком у розмірі 5539,86 повністю підтверджується проведеними розрахунками та наданими матеріалами (а.с.178).

Також, зазначено, що матеріали справи містять різні вихідні дані щодо сум нарахування доходів ОСОБА_1 з 01.01.1995 по 01.07.2000 року та з квітня 2003 року по червень 2005 року.

Так, в результаті дослідження матеріалів справи встановлено, що розрахунок загального розміру пенсії за віком від 30.07.2018 року за розрахунковий період з 01.07.2000 по 30.06.2018 роки у розмірі 5539,86 грн. підтверджений. Встановити недоцільність перерахунку розміру пенсії позивача від 22.10.2018 року та від 16.05.2019 року за розрахунковий період з 01.01.1995 року по 30.06.2018 рік у звз відсутністю такого розрахунку та різними вихідними даними не вбачається можливим.

Отже, суд дійшов висновку, що під час призначення та розрахунку розміру пенсії позивача були виявлені та наявні розбіжності, які відповідач не вирішив, що є неналежним виконанням обов`язків пенсійного органу щодо встановлення всіх обставин та перевірки достовірності даних для здійснення правильного розрахунку розміру пенсії.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суті яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог часткове задоволення позовних вимог, шляхом: зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області провести перевірку правильності нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 за його заявою від 13.05.2019 року (вх. № 1069/М-11 від 13.05.2019 року) та надати обґрунтовану відповідь на вказану заяву.

У задоволенні іншої частини вимог позову суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, адже у матеріалах справи відсутні докази відмови позивачу у перерахунку пенсії за його заявою, про яку він стверджує про протиправність.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір в загальній сумі 1344,70 грн. згідно квитанцій № 29 та № 30 від 20.08.2019 року, а також 11304грн. сплачено за проведення судової експертизи.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється на користь позивача у розмірі 672,35 грн. (1344,70/2, де 1344,70 - розмір судового збору сплаченого позивачем за звернення до суду із даним позовом), а також йому відшкодовується половина витрат по оплаті проведення судової експертизи у сумі 5652грн. за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій щодо відмови у проведення перерахунку пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головного управління ПФУ в Одеській області провести перевірку правильності нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 за його заявою від 13.05.2019 року (вх. № 1069/М-11 від 13.05.2019 року) та надати обґрунтовану відповідь на вказану заяву у спосіб, встановлений законодавством.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 672 (шістсот сімдесят дві) грн. 35 коп. та 5652(п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві)грн. 00коп. витрат за проведення судової експертизи за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Аракелян