Справа № 120/2526/20-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 120/2526/20-а

адміністративне провадження № К/9901/6604/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А, Олендера І.Я.,

перевіривши касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року,

додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року,

постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року

та додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року

у справі № 120/2526/20-а

за позовом Споживчого товариства "Техніка"

до Галицької митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Галицької митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року, додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 120/2526/20-а, предметом спору у якій є визнання протиправним та скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209000/2020/210001/2 від 13 січня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2020/00018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209000/2020/210001/2 від 13 січня 2020 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби № UA209140/2020/00018. Стягнуто на користь Споживчого товариства "Техніка" за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, залишеним без змін додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, заяву Споживчого товариства "Техніка" про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто на користь Споживчого товариства "Техніка" судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 КАС України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

На час звернення позивача з адміністративним позовом - 2020 рік, відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Предметом позову у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209000/2020/210001/2 від 13 січня 2020 року на суму 17919,97 грн (16100 PTN) та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2020/00018, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.

Щодо додаткового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та додаткової постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, Верховний Суд зазначає, що за приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суд звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 826/14299/17.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, під час вирішення питання, що стосується стягнення на користь позивача судових витрат, обґрунтовано зазначив, що оскільки понесення позивачем витрат на правничу допомогу в межах даної справи у розмірі 6000,00 грн підтверджено належними та допустимими доказами, підстави для висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат відсутні.

Аналізуючи рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, ухвалив судове рішення у справі № 120/2526/20-а відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини заявником касаційної скарги не зазначені (відсутні), тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року, додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 120/2526/20-а

за позовом Споживчого товариства "Техніка" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер