Справа № 160/16910/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. 17.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 24.12.2020 року, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 року про призначення пенсії (з доданими до неї документами) в порядку, що передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 стаж по трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, а саме такі періоди:
- з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва;
- з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром;
- з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод;
- з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр;
- з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги;
- з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга;
- з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат;
- з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона;
- з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок;
- з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод;
- з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер;
- з 25.03.1 997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області па мою користь, збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 9780 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача сплачений судовій збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
3. Також, ухвалою суду від 24.12.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійну справу позивача;
- звернення позивача щодо призначення пенсії;
4. 26.01.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
5. Приписами статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
6. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
7. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
8. Отже, рішення у цій справі приймається судом 22.02.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
9. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він досяг пенсійного віку та має достатній стаж роботи, у зв`язку із чим, на його думку, у нього виникло право на отримання пенсії за віком.
10. 04.08.2020 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
11. Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 13.08.2020 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що у нього недостатньо страхового стажу для призначення пенсії.
12. За підрахунками пенсійного фонду його страховий стаж роботи становить 13 років 11 місяців 1 день.
13. Позивач, вказує, що до його страхового стажу не зараховано страховий стаж по трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, оскільки містяться виправлення в прізвищі, відсутня дата народження і печатка підприємства, яке здійснювало запис про роботу, а довідки які були надані для призначення пенсії надані з невірно вказаним прізвищем.
14. Аналогічну відмову позивач отримав листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.05.2020 року.
15. На думку позивача, така бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 року про призначення пенсії (з доданими до неї документами) в порядку, що передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 є протиправною, та такою, що порушує його права на належне соціальне забезпечення.
16. Позивач вказав, що ним було змінено прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін.
17. 26.08.1992 року він отримав свідоцтвом про народження на прізвище « ОСОБА_3 ».
18. 25.11.2014 року позивачу видано паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_3 ».
19. Так, на підставі вказаного паспорту було внесено відповідні записи про зміну прізвища у його документи, у тому числі і трудову книжку.
20. 30.11.2020 року позивач знов звернулася до Пенсійного фонду за місцем його реєстрації з заявою щодо призначення пенсії за віком.
21. Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 10.12.2020 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком.
22. Відмова мотивована тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж (27 років).
23. Позивач вказує, що за підрахунками Пенсійного фонду його страховий стаж роботи становить 20 років 29 днів.
24. Однак, до загального стажу роботи позивача не зараховані періоди:
- трудової книжки НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, оскільки па титульній сторінці відсутня печатка організації, що відкривала трудову;
- 25.06.1983 року - 02.01.1986 року - у довідці № С-349/04-03 від 15.07.2020 року прізвище не відповідає паспортним даним;
- 03.01.1986 року - 03.04.1989 року - у довідці № С-350/04-03 від 15.07.2020 року прізвище не відповідає паспортним даним.
25. Однак, на думку позивача, він має достатній стаж роботи, а тому має право на призначення пенсії за віком, а відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач 04.08.2020 року звернувся з заявою про призначення пенсії за віком згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове (державне пенсійне страхування» та змінами внесеними відповідно ст. 26 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до Головного управління.
27. Зазначеною статтею визначено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 15 років.
28. За наданими позивачем документами, для призначення пенсії, страховий стаж було обраховано, та він становить 13 років 11 місяців 1 день при необхідному - 27 років, що є недостатнім для призначення пенсії, внаслідок цього у призначенні пенсії відмовлено.
29. Зарахувати стаж по трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1978, не має законних підстав, оскільки, є виправлення в прізвищі, та відсутня дата народження і печатка підприємства яке здійснило запис про роботу, а довідки які були надані для призначення пенсії, містять невірне прізвище.
30. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
31. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив такі обставини.
32. Позивачем, ОСОБА_1 було змінено прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».
33. Зазначені вище обставини підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін прізвища позивача.
34. 26.08.1992 року позивач отримав свідоцтвом про народження на прізвище « ОСОБА_3 ».
35. 25.11.2014 року позивачу було видано паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_3 ».
36. На підставі вказаного паспорту було внесено відповідні записи про зміну прізвища у його документи позивача, у тому числі і трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 04.04.1978 року.
37. 28 червня 2020 року позивачу виповнилося повних 60 років.
38. 04.08.2020 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
40. Вказали, що за підрахунками Пенсійного фонду страховий стаж роботи позивача становить 13 років, 1 місяців і день.
41. Отже, до страхового стажу позивача не було зараховано страховий стаж згідно його трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, оскільки на думку Пенсійного фонду, у трудовій книжці позивача міститься виправлення у прізвищі. Окрім цього, відсутня дата народження і печатка підприємства, яке здійснювало запис про роботу. Довідки, які були надані позивачем для призначення пенсії надані з невірно вказаним прізвищем.
43. 30.11.2020 року позивач повторно звернулася до Пенсійного фонду за місцем своєї реєстрації із заявою щодо призначення йому пенсії за віком.
44. Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 10.12.2020 року позивачу також було відмовлено у призначенні пенсії за віком.
45. Відмова мотивована тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж (27 років).
46. За підрахунками Пенсійного фонду страховий стаж роботи позивача становить 20 років 29 днів.
47. Таким чином, з урахуванням наведеного вище, Пенсійним фондом, до загального стажу роботи позивача не зараховані такі періоди трудової книжки НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, оскільки, як вказує Пенсійний фонд, на титульній сторінці відсутня печать організації, що відкривала трудову.
48. Окрім цього, відповідач зазначає, що вказаний у довідці №С-349/04-03 від 15.07.2020 року період з 25.06.1983 року - 02.01.1986 року, також не можливо зарахувати до страхового стажу, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним.
49. Також, 03.01.1986 року по 03.04.1989 року у довідну № С-350/04-03 від 15.07.2020 року прізвище не відповідає паспортним даним.
50. Проте, на думку позивача, він має достатній стаж роботи, а тому має право на призначення пенсії за віком.
51. Позивач вказує, що його заява про призначення пенсії за віком від 30.11.2020 року була розглянута в порядку закону України «Про звернення громадян» і на неї листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.12.2020 року надана відповідь про відмову у призначенні пенсії.
52. Отже, на думку позивача, його заява про призначення пенсії з доданими до неї документами від 30.11.2020 року Пенсійним фондом належно не розглядалася, і відповідне рішення за результатами розгляду його заяви не приймалося.
53. Не погоджуючись із такою бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду його заяви від 30.11.2020 року про призначення пенсії (з доданими до неї документами) в порядку, що передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, позивач звернувся до суду із цим позовом, у тому числі посилаючись на протиправну відмову Пенсійного фонду у призначенні пенсії.
54. Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
55. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
56. Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
57. Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
58. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
59. Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
60. Відповідно до абзаців другого, п`ятого частини першої статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
61. Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
63. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
64. Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
66. Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
67. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
68. У свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).
69. Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а у разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
70. Тобто, враховуючи положення п.2.3, 2.4 Інструкції №58, запис про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.
71. Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконуються власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.
72. Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
73. Так, згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
74. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
75. Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
76. Суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.
77. Судом встановлено, що відповідач, відмовляючи в зарахуванні спірних періодів роботи позивача посилався на те, у трудовій книжці є виправлення в прізвищі, відсутня дата народження і печатка підприємства, яке здійснило запис про роботу, а довідки які були надані для призначення пенсії, надані з невірно вказаним прізвищем.
78. Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що позивачем, ОСОБА_1 змінено прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін прізвища позивача.
79. 26.08.1992 року позивач отримав свідоцтвом про народження на прізвище « ОСОБА_3 ».
80. 25.11.2014 року позивачу видано паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_3 ».
81. У подальшому, на підставі вказаного паспорту було внесено відповідні записи про зміну прізвища у його документи, у тому числі і трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 04.04.1978 року.
82. Позивачем до Пенсійного фонду, разом із заявою про призначення пенсії за віком, у тому числі, були надана такі документи: трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 04.04.1978 року, паспорт, ІНН, свідоцтво про народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, військовий квиток, архівні довідки від 28.09.2020 року №К-495/04-03, від 15.07.2020 року №С-348/04-03, від 28.09.2020 року №К-497/04-03, від 28.09.2020 року №К-498/04-03, від 28.09.2020 року №К-499/04-03, та наказ №148-к.
83. Слід зазначити, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).
84. Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (абзац п`ятий);
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (абзац двадцять п`ятий).
85. Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
86. Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
87. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом (частина друга статті 21 Закону № 1058-IV).
88. Частиною третьою статті 21 Закону № 1058-IV закріплено, що персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості:
1) умовно-постійна частина персональної електронної облікової картки: унікальний номер електронної облікової картки; серія, номер і найменування документа, що посвідчує особу; прізвище, ім`я та по батькові на момент створення електронної облікової картки; прізвище, ім`я та по батькові на поточний момент; прізвище при народженні; дата народження; місце народження; стать; адреса місця проживання; адреса, за якою здійснено реєстрацію місця проживання; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті); унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; громадянство; номер телефону (за згодою); відмітка про смерть;
2) частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат: код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць;
3) частина персональної електронної облікової картки, яка відображає виплату за рахунок коштів Пенсійного фонду пенсії застрахованій особі за місяцями: номер електронної пенсійної справи; номер архівної електронної пенсійної справи в електронному архіві пенсійних справ; дата, з якої призначено пенсію; поточний місяць нарахування (перерахунку, індексації) пенсії; сума періодів страхового стажу; коефіцієнт страхового стажу; коефіцієнт заробітної плати (доходу, грошового забезпечення); заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для обчислення, перерахунку, індексації пенсії на поточний момент; поточний розмір пенсії для виплати; відомості про членів сім`ї, які перебувають на утриманні застрахованої особи, та її дітей; інформація про уповноважену особу, яка одержала звернення про призначення (перерахунок) пенсії;
4) частина персональної електронної облікової картки, яка відображає участь застрахованої особи в накопичувальній системі пенсійного страхування, стан накопичувального пенсійного рахунку застрахованої особи або здійснення виплат її спадкоємцям за рахунок коштів, що обліковуються на такому рахунку, а також відомості про стан індивідуального пенсійного рахунку застрахованої особи в недержавному пенсійному фонді - суб`єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення та здійснення їй пенсійних виплат: сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) учасника накопичувальної пенсійної системи, з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума страхових внесків, сплачена до накопичувальної системи пенсійного страхування за останній звітний рік; дата перерахування страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування; кількість одиниць пенсійних активів застрахованої особи в накопичувальній системі пенсійного страхування; загальна сума коштів застрахованої особи в накопичувальній системі пенсійного страхування; реквізити обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення, з яким укладено пенсійний контракт, реквізити адміністратора і зберігача такого фонду; сума коштів, що обліковується на індивідуальному пенсійному рахунку застрахованої особи в недержавному пенсійному фонді - суб`єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення; сума одноразової виплати, сплаченої відповідно до статті 56 цього Закону застрахованій особі в накопичувальній системі пенсійного страхування або її спадкоємцю, дата такої виплати; реквізити страхової організації, з якою укладено договір страхування довічної пенсії (у разі укладення); дата укладення договору страхування довічної пенсії та розмір страхової виплати за цим договором (у разі укладення); сума коштів, перерахована з накопичувальної системи пенсійного страхування страховій організації, обраній застрахованою особою, для оплати договору страхування довічної пенсії, дата її перерахування; сума штрафної санкції та пені, сплачена агентом-страхувальником за несвоєчасне перерахування сум страхових внесків на користь учасника накопичувальної системи пенсійного страхування, дата її сплати; відмітка про дату смерті застрахованої особи;
5) частина персональної електронної облікової картки, яка відображає звернення застрахованої особи, надання інформації про застраховану особу та інші відомості щодо реалізації прав застрахованої особи у системі пенсійного забезпечення.
89. Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.
90. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
91. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
92. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
93. Згідно частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
94. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
95. Згідно абз. 4 частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.
96. На момент звернення (04.08.2020 року) до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, позивачу виповнилось 60 років, отже, він досяг віку, який надає йому право на звернення до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком.
97. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 наступного змісту: «до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в т.ч. періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».
98. Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
99. Відповідно до п.5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
100. Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.
101. Згідно п. 7 Положення № 794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
102. Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 року за №998/6189 (далі-Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
103. З аналізу наведених вище норм видно, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
104. Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.
105. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
106. Алгоритм дій органу, уповноваженого на розгляд заяв щодо призначення пенсії, встановлено положеннями Закону №1058-IV та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №22-1).
107. Відповідно до положень підпунктів 2, 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях (при призначенні пенсії згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).
108. Пунктом 4.1 Порядку №22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
109. Відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.
110. Згідно з пунктом 4.3. Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
111. Отже, реалізація права особи на отримання пенсії здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. У свою чергу, працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства та приймає одне із рішень, передбачених пунктом 4.3. Порядку №22-1.
112. У ході розгляду справи встановлено, що позивач у спірний період працював, у тому числі:
з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва;
- з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром;
- з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод;
- з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр;
- з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги;
- з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга;
- з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат;
- з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона;
- з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок;
- з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод;
- з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер;
- з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант
113. Зазначені вище обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 , а також архівними довідками відповідних підприємств.
114. Вказаними вище товариствами, відносно позивача були сплачені страхові внески, що також не спростовується Пенсійним фондом.
115. Таким чином, з урахуванням наведеного вище, слід дійти до висновку, що Пенсійним фондом передчасно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком, згідно поданої ним заяви від 04.08.2020 року.
116. Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
117. У рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

118. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

119. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

120. Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

121. Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

122. Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

123. З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку, що належним способом захисту у цій справі буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоди роботи ОСОБА_1 , а саме: з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва; з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром; з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод; з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр; з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги; з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга; з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат; з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона; з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок; з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод; з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер; з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи, а саме: з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім.Докучаєва; з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром; з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод; з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр; з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги; з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга; з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат; з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона; з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок; з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод; з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер; з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , яка була подана 04.08.2020 року, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

124. Підсумовуючи викладене, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами й іншими учасниками справи докази, а також їх письмові доводи, слід дійти висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

125. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

126. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

127. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

128. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

129. Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy №33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

130. Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

131. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

132. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

133. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

134. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

135. За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоди роботи ОСОБА_1 , а саме: з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва; з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром; з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод; з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр; з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги; з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга; з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат; з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона; з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок; з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод; з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер; з 25.03. 1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи, а саме: з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва; з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром; з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод; з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр; з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги; з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга; з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат; з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона; з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок; з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод; з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер; з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , яка була подана 04.08.2020 року, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

136. Щодо розподілу судових витрат.

137. Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

138. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

139. Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити про таке.

140. Відповідно до ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

141. При цьому, відповідно до ч.3, 5 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, шляхом винесення додаткового рішення в порядку, визначеному ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України.

142. Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються види судових витрат.

143. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

144. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

145. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

146. Відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України надається визначення витрат на професійну правничу допомогу та зазначається наступне.

147. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

148. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

149. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

150. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

151. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

152. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

153. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

154. Відповідно до змісту ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються загальні підстави щодо розподілу судових витрат. Зокрема, визначається наступне.

155. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

156. У адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

157. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

158. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

159. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

160. У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

161. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

162. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

163. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

164. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

165. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

166. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

167. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

168. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

169. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

170. Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

171. Згідно з частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

172. Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R (81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

173. Відповідно до пунктів 1,5.6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

174. З приводу зазначеного питання висловився і Конституційний Суд України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

175. Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

176. З огляду на наведене вище, до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

177. За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

178. Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

179. Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

180. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

181. При цьому, саме на суд покладається обов`язок оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

182. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, а також з огляду на принцип економії в адміністративному судочинстві, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

183. Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься договір про надання правової (правничої) допомоги №2-066 від 09.12.2020 року та чеки про сплату грошових коштів за юридичні послуги від 09.12.2020 року на суму 4890,00 гривень та від 11.12.2020 року на суму 4890,00 гривень.

184. Інших доказів (акти приймання-передачі виконаних робіт, погодинний розрахунок витраченого часу, тощо) до матеріалів справи надано не було.

185. На підставі викладеного, суд зазначає, що матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу в адміністративній справі №160/16910/20.

186. Враховуючи зазначене вище, суд проходить до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

187. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

188. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

189. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоди роботи ОСОБА_1 , а саме:

- з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва;

- з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром;

- з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод;

- з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкар`єр;

- з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги;

- з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптм`ясомолторга;

- з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат;

- з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року спільне радянсько-американське підприємство Інтертона;

- з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок;

- з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод;

- з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер;

- з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант.

190. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи, а саме:

- з 17.11.1981 року по 20.06.1983 року - радгосп ім. Докучаєва;

- з 25.06.1983 року по 02.01.1986 року Вознесенське автопідприємство тресту Нерудпром;

- з 02.01.1986 року по 12.02.1989 року - Актовський щебзавод;

- з 13.02.1989 року по 03.04.1989 року кооператив Актовський гранкарьєр;

- з 30.05.1989 року по 11.07.1989 року - Мехколонна № 1 Дорстрой тресту Одеської залізної дороги;

- з 07.08.1989 року по 12.02.1990 року - автотранспортне підприємство Дніпропетровської обласної контори Укроптмясомолторга;

- з 12.02.1990 року по 07.10.1991 року Дніпропетровський Холодокомбінат;

- з 22.10.1991 року по 27.01.1992 року сумісне радянсько-американське підприємство Інтертона;

- з 07.02.1992 року по 28.07.1992 року - Дніпропетровський завод іграшок;

- з 21.05.1993 року по 01.11.1996 року Дніпропетровський Лікеро-горілчаний завод;

- з 11.03.1997 року по 24.03.1997 року - ТОВ Полімер;

- з 25.03.1997 року по 04.09.1997 року - ППП Гарант.

191. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , яка була подана 04.08.2020 року, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

192. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

193. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 630,60 гривень.

194. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_2 ).

195. Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

196. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

197. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

198. Повний текст рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя В.В Ільков