Справа № 640/33750/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/33750/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни від 09.11.2020 про закінчення виконавчого провадження № 59947477.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2021 на підставі приписів статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із пропущенням строку на звернення до суду для надання позивачем пояснень та обґрунтувань причин пропуску, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, наведені у позовній заяві.

На адресу суду 16.02.2021 від позивача надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, у якій заявник просить поновити строк звернення до суду.

Вказана заява вмотивована тим, що через велике навантаження на роботі в Службі безпеки України позивач був позбавлений можливості своєчасного складання позовної заяви та її відправлення поштовим зв`язком. Вказані підстави, на думку позивача, є поважними та такими, що не залежать від його волевиявлення.

Дослідивши вказану заяву, суд вважає, що зазначені позивачем підстави пропущення строку на звернення до суду не є поважними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлений шестимісячний строк, який є загальним строком, для звернення особи до суду для захисту порушених прав, свобод та інтересів.

При цьому, частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як установлено з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову про закінчення виконавчого провадження № 59947477 від 09.11.2020.

У той же час позивач звернувся з даним позовом до суду лише 28.12.2020, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, у якому надійшла до суду позовна заява ОСОБА_1 , тобто з пропуском десятиденного строку, передбаченого для звернення з позовною заявою до суду.

Як було зазначено судом вище, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач покликається на надмірне навантаження у Службі безпеки України.

У свою чергу, доводи позивача про значне навантаження як причину пропуску процесуального строку судом оцінюються критично, оскільки, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Тобто, виходячи зі змісту заяви позивача, суд має прийняти слова позивача, як беззаперечний доказ того, що його зайнятість на роботі є безумовною причиною поновлення строку звернення до суду, хоча навіть не підтвердив документально, що він працює у зазначеній установі. Разом з цим, обставини, що вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду мають бути підтверджені доказами.

Крім того, суд зауважує, що надмірне службове навантаження жодним чином не перешкоджало позивачу звернутися за професійною правничою допомогою.

Суд зауважує, що оцінка наведеним доводам позивача була надана судом в ухвалі від 01.02.2021. Інших підстав поважності причин пропущеного строку звернення до суду позивачем суду не було повідомлено.

Враховуючи викладене, з огляду на викладені положення та встановлені обставини, суд вважає, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення до суду, при цьому не навів обґрунтованих обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач знав і мав можливість знати про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в тому числі вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, але не скористалася такою за відсутності поважних причин.

Враховуючи викладене, вказані позивачем причини для поновлення строку звернення до суду є неповажними, отже недоліки позовної заяви не усунуті, відтак позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо прийняття судом ухвали про залишення позовної заяви без руху з порушенням строку передбаченого статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу позивача на наступне.

Згідно з інформацією про основні показники здійснення судочинства Окружного адміністративного суду міста Києва за 2020 рік, на розгляді у судді Балась Т.П. перебувало 1375 справ і матеріалів, з яких розглянуто 583, залишок склав 792 при модельному навантаженні на суддю у 183 справи на рік.

Наведене вказує на неможливість прийняти та розглянути таку кількість справ та матеріалів протягом розумного строку.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, - повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві за адресою, яка зазначена у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Т.П. Балась