Справа № 820/4083/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа №820/4083/18

адміністративне провадження №К/9901/11502/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 (судді: Ральченко І.М. (головуючий), Бершов Г.Є., Катунов В.В.) у справі №820/4083/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними рішення та картки відмови,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, Підприємець) звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування рішення про призначення коду товару №КТ-UA-2017 від 01.12.2017 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення№UA100020/2017/00104.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними рішення та картки відмови задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про призначення коду товару №КТ-UA-2017 від 01.12.2017 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення№UA100020/2017/00104.

4. Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнено на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС витрати на професійну правничу допомогу в суді в сумі 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

5. Не погодившись з додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 Київська міська митниця ДФС подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткову постанову від 25.03.2019 та задовольнити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судом апеляційної інстанції встановлено, що представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано клопотання про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про судові витрати, у якій просив, із урахування заяви про виправлення описки, здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12600 грн.

До клопотання про вирішення питання про судові витрати представником позивача Яценком А.О. додано копію договору про надання правової допомоги від 11.10.2017, копію ордера серії ХВ № 609-І000016 від 11.10.2017 на представництво інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокатом Яценко А.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 818, видане на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.04.1998 року № 15), платіжне доручення № 15922 від 10.12.2018 про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 коштів у якості оплати послуг адвоката за договором б/н від 11.10.2018 в загальній сумі 13400 грн, копію акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг із наданням правничої/правової допомоги, виконаних адвокатом станом на 07.12.2018 за договором б/н від 11.10.2018.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Контролюючий орган у доводах касаційної скарги вказує на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в суді в сумі 12 600 грн, оскільки вважає, що вказані витрати є завищеними та необґрунтованими. Вказує, що позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, які є співрозмірними з витраченим часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

9. Представником позивача надано відзив на касаційну скаргу контролюючого органу, в якому вказує на правильність висновку апеляційної інстанцій про доведеність понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 12600 грн та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Кодекс адміністративного судочинства України:

10.1. Частини перша та друга статті 16.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

10.2. Частина третя статті 132.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

10.3. Стаття 134.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

11.4. Частини перша, шоста, сьома, дев`ята статті 139.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

11. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI:

11.1. Стаття 30.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз є витратами, що пов`язаних з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті.

13. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

14. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на оплату правової допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

16. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді в сумі 12 600 грн, оскільки такі підтверджені належними документами.

17. Колегія суддів зазначає, що підставою касаційного оскарження додаткової постанови у цій справі відповідач вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та не співрозмірними з витраченим часом та обсягом наданих послуг.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи контролюючим органом будь - якого клопотання, відзиву (заперечень, зауважень) на заяву позивача щодо розподілу судових витрат до суду апеляційної інстанції надано не було, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в судове засідання представник контролюючого органу не з`явився.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи позивачем в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано копію договору про надання правової допомоги від 11.10.2017, копію ордера серії ХВ № 609-І000016 від 11.10.2017 на представництво інтересів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокатом Яценко А.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 818, копію акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг із наданням правничої/правової допомоги, виконаних адвокатом станом на 07.12.2018 за договором від 11.10.2018, в якому, зокрема, наведено перелік послуг, вартість послуг погодинно з урахуванням таких характеристик як складність справи, значення справи для клієнта, також в акті прийому - передачі наведено детальний опис виконаних робіт та наданих послуг (аналіз рішення суду першої інстанції, складання апеляційної скарги, аналіз відзиву відповідача на апеляційну скаргу, складання заперечень на відзив, участь у судовому засіданні), а також остаточний розрахунок погодинної вартості наданих послуг.

Факт оплати наданих послуг підтверджено платіжним дорученням № 15922 від 10.12.2018.

З урахуванням зазначеного суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про підтвердження належними та достатніми доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу при оскарженні судового рішення в апеляційному порядку в розмірі 12600 грн.

Щодо наведених відповідачем у касаційній скарзі доводів відносно завищення та неспіврозмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, з огляду на те, що така справа, на думку контролюючого органу, не є складною, ринкова вартість складення позову за даними Інтернету та вільних джерел складає від 1000 грн до 2000 грн, тобто тариф в 1200 грн за годину правничої допомоги є завищеним, надані послуги неспіврозмірні з часом, що був на них затрачений, то колегія суддів зазначає, що такі доводи мають бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, проте таких контролюючим органом надано не було.

Крім того, як вже зазначалось вище контролюючим органом будь - якого клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду апеляційної інстанції не подавалось.

18. Відхиляються і доводи контролюючого органу на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме частини третьої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вручення повістки не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, оскільки як вбачається з матеріалів справи судову повістку про розгляд справи в судовому засіданні 19.03.2019 контролюючий орган отримав 25.02.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 8). Подання контролюючим органом клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, задоволення такого клопотання судом та повідомлення сторін 18.03.2019 про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції 19.03.2019 не може свідчити про порушення судом положень частини третьої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки повістку відповідач отримав ще 25.02.2019.

19. Отже, враховуючи, що витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами, а також враховуючи, ненадання відповідачем до суду апеляційної інстанції будь - яких заперечень щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про зменшення таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтований висновок суду апеляційної інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12600 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Враховуючи положення статей 132, 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції), колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 слід залишити без задоволення.

21. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

Керуючись статтями 132, 134, 139, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 820/4083/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова