Справа № 160/16579/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у
місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:
Позивач зазначає, що податковим органом не зазначено жодного первинного документу, який би свідчив про сплату як податкових зобов`язань так і податкового боргу підприємства, а саме - дати сплати, суми сплати, призначення платежу, відсутня інформація щодо граничного терміну сплати податкового зобов`язання, що є порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015р. № 727.
Позивач вважає, що дії податкового органу щодо перерахування коштів з електронного рахунку в рахунок сплати податкового боргу без відповідної заяви ДП «Кривбасшахтозакриття» є протиправними. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, складеним з порушенням вимог чинного законодавства, таким, що порушує права та законні інтереси позивача.
Ухвалою суду від 12.01.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідачем надано до суду письмовий відзив на адміністративний позов, який долучений до матеріалів справи.
За даними ІКП з ПДВ кошти в погашення грошових зобов`язань з податку на додану вартість по вищезазначених деклараціях та податковому повідомленню-рішенню надійшли до бюджету згідно платіжних доручень з поточного рахунку підприємства та з рахунку підприємства у системі електронного адміністрування ПДВ.
Кошти, сплачені ДП «Кривбасшахтозакриття» в подальшому зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно черговості його виникнення відповідно до п.87.9 статті 87 Кодексу.
Відповідач вважає винесене повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного податкового законодавства України.
Тому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що головним державним ревізором інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Криворізького південного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області Бабець Ольгою Анатоліївною, на підставі підпункту 19-1.1.1. пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» (код ЄДРПОУ 3297578) з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 27.04.2019 р. по 23.07.2019 р.
За результатами проведеної камеральної перевірки встановлено несвоєчасну сплату ДП «Кривбасшахтозакриття» узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ. Відповідальність платника за несвоєчасну сплату узгодженої сум податкового зобов`язання передбачена пунктом 126.1. статті 126 Податкового кодексу України. Загальна сума штрафу 347305,75 грн.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач подав до ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідні заперечення від 13.08.2020 року № 350, за результатами розгляду яких, висновки викладені в акті перевірки, визнані правомірними та відповідають нормам чинного законодавства та залишені без змін.
Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, за наслідком розгляду якої, Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення рішення, а скаргу без задоволення.
Отже, спірними в межах розгляду даної справи є висновок податкового органу про порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань з ПДВ та нарахування штрафних санкцій за таку затримку вказаним податковим повідомленням рішенням.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За вимогами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Як вбачається з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно з вимогами п.76.2. ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Абзацом 1 п. 76.3. ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Разом з тим, в абз. 2 п. 76.3. ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування, відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків, а також за своєчасністю сплати узгоджених сум грошових зобов`язань.
Водночас, об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
Суд зазначає, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі.
Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 вказаного Кодексу контролюючим органом надано право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно п. п. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
На підставі пункту 36.1 статті 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в "порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За нормою пункту 36.3 статті 36 ПК України податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Строки сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість визначені пунктами 57.1, 57.3 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Кодексу, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За умовою пункту 87.9 статі 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків, відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
За даними ІС «Податковий блок» станом на 28.07.2020 року в ІКП з ПДВ по ДП «Кривбасшахтозакриття» обліковувалась податкова заборгованість в сумі 717931,83 грн.
За даними ІКП з ПДВ кошти в погашення грошових зобов`язань з податку на додану вартість по вищезазначених деклараціях та податковим повідомленням - рішенням надійшли до бюджету згідно платіжних доручень з рахунку ДП «Кривбасшахтозакриття» в системі електронного адміністрування ПДВ.
Відповідно п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200.3 статті 200 цього Кодексу; б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку.
Відповідно п. 200-1.5 ст. 200-1 Кодексу - з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.
Кошти сплачені ДП «Кривбасшахтозакриття» зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно черговості його виникнення відповідно до пункту 87.9 статті 87 Кодексу.
Щодо питання правомірності зарахування податковим органом сум ПДВ в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, згідно вимог пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, суд виходить з наступного.
Підпунктом 87.9 статті 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Здійснивши аналіз положень пунктів 87.1, 87.9, статті 87, статті 200 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що кошти, спрямовані позивачем на сплату платежів до бюджету правомірно зараховані податковим органом у погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення.
При цьому, суд звертає увагу, що друге речення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України є окремою нормою і стосується випадків, коли погашення боргу здійснюється за рішенням суду відповідно до статті 95 цього Кодексу.
Крім того, згідно абзацу сьомого пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Аналіз цієї норми свідчить про те, що джерелом погашення податкового боргу з податку на додану вартість можуть бути кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що і було здійснено податковим органом в межах спірних правовідносин.
Суд не приймає доводи позивача, наведені у позові, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм податкового законодавства.
Крім того, позивачем не оскаржувались дії податкового органу щодо неправомірного, на його думку, перерахування з електронного рахунку коштів в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, що обліковується відповідно до ІКПП.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 805/4337/16-а.
Відповідно до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд також звертає увагу на те, що предметом розгляду даної справи є несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов`язання, тобто порушення граничних строків сплати таких зобов`язань, що призвело до нарахування контролюючим органом штрафу, а не встановлення факту наявності податкового боргу або його стягнення.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02.03.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька