Справа № 480/3414/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р. Справа № 480/3414/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 12.11.20 року по справі № 480/3414/20

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністравним позовом до Міністерства оборони України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.05.2020, оформлене пунктом 5 протоколу № 68 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця солдата контрактної служби ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та призначити їй одноразову грошову допомогу в зв`язку з загибеллю сина з урахуванням рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4876/19 від 17 лютого 2020 року, висновку ЦВЛК ЗСУ від 4 лютого 2020 року, довідки від 6 жовтня 2016 року № 2310, сповіщення про смерть Сумського МВК № 2/3718 від 21.11.2019, лікарського свідоцтва про смерть №143 від 26 липня 2016 року, висновку судово-медичної комплексної експертизи №215 від 29 листопада 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана відмова є протиправною, оскільки відповідно до висновків двох судово-медичних експертиз смерть ОСОБА_2 стала наслідком заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень іншими військовослужбовцями, а не вживанням алкоголю. Акт службового розслідування в даному випадку не є належним доказом для встановлення чи спростування певних обставин загибелі сина позивача тим більше, що він суперечить судово-медичним документам та висновкам досудового розслідування. ОСОБА_2 не вчиняв жодних протиправних дій у стані алкогольного сп`яніння, тому підстави для застосування в даному випадку п.8 ст.16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захистів військовослужбовців та членів їх сімей" відсутні, а матері загиблого повинна бути призначена одноразова грошова допомога.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано п. 5 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №68 від 08.05.2020 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця солдата контрактної служби ОСОБА_2 .

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця солдата контрактної служби ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 скасувати в частині задоволенні позову та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з висновком експерта Дружківського відділення судово-медичної експертизи Донецького бюро судово-медичної експертизи від 26.07.2016 року №133 ОСОБА_2 на час смерті перебував у стані важкого алкогольного отруєння (концентрація алкоголю в крові 3.37 проміле. 5.49 проміле у сечі. Тяжке отруєння ОСОБА_2 сприяло настанню смерті і прискорило її. Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на день смерті військовослужбовця) розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Таким чином, враховуючи те, що на час смерті син позивача вживав алкогольні напої під час несення служби, перебував у стані важкого алкогольного отруєння, то останнім фактично було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст. 172-20 КУпАП, оскільки останні мають формальний склад правопорушення. Отже, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" комісією прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, через що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначає, що позивач звернулась до суду про виплату їх допомоги з пропущенням трьохрічного строку.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12.06.2020 провадження №1-кп/229/57/2020 підтверджено, що поранення, тілесні ушкодження ОСОБА_2 , внаслідок яких він помер, не були наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, а навпаки його смерть настала внаслідок вчинення злочину іншими особами. У наведеному вироку вказано, що на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 знаходився в зоні проведення АТО та виконував свій військовий обов`язок та лише констатовано перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що смерть солдата ОСОБА_2 стоїть в прямому причинному зв`язку з ушкодженнями, які заподіяли ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і не є наслідком вчинення ним правопорушень, яу це стверджує апелянт.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 02 січня 2020 року звернулася із заявою до уповноваженого органу про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина в зоні проведення АТО.

8 травня 2020 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, оформлене протоколом №68 від 08.05.2020 та затверджене Міністром оборони України 15 травня 2020 року, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_2 (а.с.21).

Відмова мотивована тим, що солдат ОСОБА_2 під час несення служби вживав алкогольні напої, що спричинило тяжке алкогольне отруєння, яке сприяло настанню смерті та прискорило її. Крім того, у відмові зазначено, що відповідно до ст. 172-20 КУпАП син позивача вчинив адміністративне правопорушення, а тому відповідно до ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій в стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необхідності зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина - ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

При цьому, в розрізі приписів частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.

Аналогічні норми закріплені в статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-XII).

Згідно з пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Пунктами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого до виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам військовослужбовця, до якого додано документи,

Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку (в редакції Постанови КМ № 334 від 17.04.2019) передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку (в редакції Постанови КМ № 334 від 17.04.2019) одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Статтею 16-4 Закону №2011-XII визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Водночас, пунктом 19 Порядку також встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Отже, одним з важливих питань, яке має бути досліджено при прийнятті рішення щодо виплати (відмови у здійсненні виплати) за ст.16-4 Закону №2011-ХІІ, є не тільки перебування особи на час смерті в стані алкогольного сп`яніння, а також і з`ясування факту вчинення дій у даному стані, які в подальшому спричинили смерть особи.

Таким чином, саме по собі перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння не може однозначно свідчити про наявність правових підстав для відмови у виплаті допомоги з посиланням ст.16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Наявність алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, як самостійний елемент фізичного та психічного стану військовослужбовця без вчинення ним дій, зокрема, злочину або адміністративного правопорушення, що мало своїм наслідком його загибель, не може бути підставою для не здійснення призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку.

Колегія суддів зазначає, що матеріли справи не містять доказів на підтвердження вчинення загиблим ОСОБА_2 кримінального злочину або адміністративного правопорушення та/або будь-яких дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель.

При цьому, питання вчинення (невчинення) будь-яких активних дій особи, що стали результатом загибелі особи, мають вивчатися саме Комісією при прийняття рішення.

Отже, в даному випадку дослідження обставин Комісією здійснено не в повному обсязі, а прийняте Комісією рішення за відсутності посилань на те, що дане питання (вчинення дій) досліджувалось, є передчасним та не у повному обсязі обґрунтованим.

Так, матеріалами справи встановлено, що згідно з наказом №192 від 08.07.2016 командира ОТУ "Донецьк" по стройовій частині солдат ОСОБА_2 був відряджений для безпосередньої участі в проведенні та забезпеченні АТО в районах Донецької та Луганської областей та прибув в розпорядження антитерористичного центру.

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення АТО визначені території Донецької та Луганської областей.

13 червня 2016 року бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 (в/ НОМЕР_2 ) командиру 2 мотопіхотної роти поставлена задача забезпечення охорони і оборону спостережного пункту "Депо", розміщеному за адресою АДРЕСА_1 біля діючої залізничної колії сполучення Ясинувата-Дзержинськ.

25 липня 2016 року, близько 6-ї години солдат ОСОБА_2 , разом з солдатом ОСОБА_5 на виконання бойового розпорядження, озброєні та екіпіровані відповідним чином та засобами ведення бою, заступили в сторожовий патруль. Таким чином, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" вважалися такими, що виконували військовий обов`язок.

Згідно зі сповіщенням про смерть (загибель), направленого відповідачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 04/2016 від 26 липня 2016 року, солдат ОСОБА_2 загинув під час проходження військової служби 25 липня 2016 року від крововиливу в брюшну порожнину та больового шоку. Родині загиблого таке сповіщення не було направлено.

Відповідно до сповіщення про смерть Сумського МВК № 2/3718 від 21.11.2019 ОСОБА_2 загинув під чає проходження військової служби в с.Верхньоторецьке, Ясинуватського району, Донецької області (а.с.24).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №143 від 26 липня 2016 року смерть ОСОБА_2 настала в господарській будівлі по АДРЕСА_1 .

В результаті застосованого до нього фізичного насильства та побоїв з боку Уманського та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 за висновками судово-медичної експертизі №133 від 06.10.2016 та судово-медичної комплексної експертизі №215 від 29 листопада 2016 року отримав численні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у вигляді тупої комбінованої травми голови (ЧМТ), тулуба, ведучою в яких була травма грудної клітини з множинними переломами ребер по багатьом анатомічним лініям, які ускладнились травматичним шоком, масивної внутрішньої кровотечі, від яких настала його смерть в період з 19 до 21 години 25 липня 2016 року в господарській будівлі за зазначеною раніше адресою.

Згідно з довідкою від 6 жовтня 2016 року № 2310 за наказом командира ОТУ "Донцьк" №192 від 8 липня 2016 року солдат контрактної служби ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 30 червня 2016 року по день загибелі 25 липня 2016 року. У зв`язку з цим набув статус учасника бойових дій (а.с.30).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4876/19 від 17 лютого 2020 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано розділ 6 наказу командира в/ч НОМЕР_3 ( п/п НОМЕР_4 ) по стройовій частині від 23.08.2016 року №250 в частині встановлення, що смерть солдата ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.7-11).

Тобто із вказаних вище документів вбачається, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини під час безпосередньої участі в АТО та забезпеченні її проведення.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) №84 від 04 лютого 2020р. травма солдата ОСОБА_2 , 1981 р.н., яка слугувала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 Так, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.20).

Разом з цим, колегія суддів враховує, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12.06.2020 провадження №1-кп/229/57/2020 встановлено, що "25 липня 2016 року приблизно о 9 годині 30 хвилин військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_6 , знаходячись на командному спостережному пункті, який розташований у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із солдатом указаної військової частини ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір на незаконне позбавлення волі військовослужбовця вищезазначеної військової частини солдата ОСОБА_2 , через те, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, незаконно позбавили волі ОСОБА_2 , закривши останнього у господарській будівлі, розташованій на території вказаного подвір`я, де утримували до 19 години цього ж дня, застосовуючи фізичне насильство щодо останнього, а саме: мордування та побої, що мали характер особливого мучення, спричинивши ОСОБА_2 множинні тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, внаслідок яких настала смерть останнього.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_2 були заподіянні наступні ушкодження: забита рана правої скроневої області волосся частини голови, садно лоба справа, садно орбіти лівого ока, садно в правій і лівій скроневій області обличчя, забита ран, тотальний синець з припухлістю правої вушної раковини, синці з сильними припухлістями повік правого і лівого ока, множинні забиті ранки з припухлістю і синцем верхньої і нижньої губи, три великих крововилива в м`які покрови голови (в лобно-скроневій області справа, в тім`яній області і центрі, в лобно-скронево-потиличній області зліва), вогнеищий субарахноїдальний крововилив в скронево-тімяній області зліва, набряк м`якої мозкової оболонки та речовини головного мозку, з поодинокими приваскулярними мікрогеморагіями у розширених навколо судинних просторах, множинні синці, множинні подряпини грудної клітки та живота, множинні прямі переломи ребер по багатьом анатомічним лініям (по передньо-паховій лінії зліва 5,8, по біля грудній лінії справа 3, 4 по передньо-паховій лінії справа 2, по середньо паховій лінії справа 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, по середньолопаточній лінії справа 3, 3, 4, по біляхребтовій лінії справа 2, 3, 4, 8, 9, 10), множинні крововиливи на поверхні правого легеня, сліди крові в правій плевральній порожнині, гостра емфізем легень, крововиливи в очеревину,сальник і корінь брижі, рідка кров в черевній порожнині, садно лівої синці, два синця лівого стегна, синець правого стегна, садно правого колінного суглоба є округле, два синця правої гомілки, синець лівої гомілки.

Смерть ОСОБА_2 стоїть в прямому причинному зв`язку з ушкодженнями і настала від тупої, комбінованої травми голови, тулуба і кінцівок, ведучої в яких була травма грудної тканини з множинними переломами ребер по багатьом анатомічним лініям, які ускладались травматичним шоком".

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, а також визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 406 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7(сім) років.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Отже, смерть солдата ОСОБА_2 була наслідком протиправних дій інших осіб, а не вчинення ним дій в стані сп`яніння.

Крім того, відсутні будь-які рішення чи протоколи щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП.

Вищенаведеним підтверджується, що травми ОСОБА_2 , внаслідок яких він помер, не були наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або перебування у стані алкогольного сп`яніння, а навпаки його смерть настала внаслідок вчинення злочину іншою особою.

У висновку експерта Дружківського відділення судово-медичної експертизи Донецького бюро судово-медичної експертизи від 26.07.2016 №133 вказано, що ОСОБА_2 на час смерті перебував у стані важкого алкогольного отруєння (концентрація алкоголю в крові 3.37 проміле. 5.49 проміле у сечі). Тяжке отруєння ОСОБА_2 сприяло настанню смерті і прискорило її.

Тобто цим висновком лише констатовано перебування його у стані алкогольного сп`яніння на момент отримання ним травм. Жодним документом не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між травмами потерпілого та його станом алкогольного сп`яніння.

Зібраними у справі доказами спростовуються висновки відповідача про те, що військовослужбовець ОСОБА_2 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії, які стали наслідком його смерті.

Аналогічний висновок щодо застосування положень норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби викладений у постанові Верховного Суду України від 20.03.2018 у справі №817/867/17, що враховується судом з урахуванням ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 по справі № 480/7111/20 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, яким зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 серпня 2020 року та скласти висновок про пов`язаність смерті військовослужбовця ОСОБА_2 із захистом Батьківщини (під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" та п. 21.5 ("а") наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 про затвердження Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України". Рішення не набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Щодо доводів апелянта наведених в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 звернулась до Сумського міськрайонного військового комісаріату із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 лише 02.01.2020, тобто з пропущенням трьохрічного строку на реалізацію свого права, колегія суддів їх відхиляє, оскільки у позивача таке право виникло з моменту отримання сповіщення про смерть від 21.11.2019, змінених наказів командира частини щодо дійсних обставин загибелі ОСОБА_2 , висновку ЦВЛК ЗСУ, вироку відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відсутність вказаних доказів позбавляла її права на отримання соціального захисту.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Оскільки протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.05.2020 №68 є рішенням в розумінні Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення Міністерства оборони України, що оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 08.05.2020 №68 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця солдата контрактної служби ОСОБА_2 та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина - ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 по справі № 480/3414/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова