Справа № 800/400/16
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 800/400/16

Провадження № 11-46заі21

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.

перевірила апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє через адвоката Погорєлого Дмитра Ігоровича, про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року в адміністративній справі за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Український інститут національної пам`яті, Кіровоградська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання незаконною та нечинною Постанови Верховної Ради України від 14 липня 2016 року № 1468-VIII «Про приведення назви міста Кіровоград Кіровоградської області у відповідність із вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», і

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, у якому просила визнати незаконною та нечинною Постанову Верховної Ради України «Про приведення назви міста Кіровоград Кіровоградської області у відповідність із вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 14 липня 2016 року № 1468-VIII.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 липня 2016 року відкрив провадження у справі.

Цей же суд ухвалою від 10 листопада 2016 року об`єднав адміністративну справу № П/800/400/16 за позовною заявою ОСОБА_1 з адміністративними справами № П/800/404/16 за позовною заявою ОСОБА_9 , № П/800/420/16 за позовною заявою ОСОБА_6 , № П/800/427/16 за позовною заявою Громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів», № П/800/433/16 за позовною заявою ОСОБА_11 , № П/800/434/16 за позовною заявою ОСОБА_10 , № П/800/435/16 (№ П/800/453/16) за позовними заявами ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , № П/800/436/16 за позовною заявою ОСОБА_4 , № П/800/452/16 за позовною заявою ОСОБА_14 , № П/800/455/16 за позовною заявою ОСОБА_13 , № П/800/463/16 за позовною заявою ОСОБА_12 , № П/800/469/16 за позовною заявою ОСОБА_20 , № П/800/473/16 за позовною заявою ОСОБА_3 , № П/800/487/16 за позовною заявою ОСОБА_2 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Український інститут національної пам`яті, Кіровоградська міська рада, про визнання незаконною та нечинною Постанови Верховної Ради України від 14 липня 2016 року № 1468-VIII «Про приведення назви міста Кіровоград Кіровоградської області у відповідність із вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та присвоїв їй спільний номер АДРЕСА_1 .

Позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначили, що оскаржену постанову Верховна Рада України прийняла з порушенням принципів, закріплених у статті 7 Конституції України та статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, а також з порушенням статей 20, 25, 31, 91, 96, 99, 102, 114, 125, 138 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VІ «Про Регламент Верховної Ради України», статей 5, 7, 8 Закону України від 31 травня 2005 року № 2604-IV «Про географічні назви», статей 25, 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», всупереч пунктам 7 і 8 статті 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 09 квітня 2015 року № 317-VІІІ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», тому її слід визнати незаконною та нечинною.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначав, що до основних конституційних повноважень Верховної Ради України належить: внесення змін до Конституції України; призначення всеукраїнського референдуму; прийняття законів, постанов та інших актів; визначення засад внутрішньої та зовнішньої політики, а також здійснення інших повноважень, визначених Конституцією України (статті 85, 87, 89, 92, 96 Основного Закону). Пунктом 29 частини першої статті 85 Конституції України до виключних повноважень Верховної Ради України віднесено вирішення питань, що стосуються найменування і перейменування населених пунктів і районів. Звертає увагу на те, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови дотримався всіх законодавчих вимог та порядку її прийняття, встановлених Конституцією України, Законом України від 09 квітня 2015 року № 317-VІІІ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VІ «Про Регламент Верховної Ради України», Законом України від 31 травня 2005 року № 2604-IV «Про географічні назви», Законом України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Згідно з пунктом 5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) адміністративну справу № 800/400/16 передано на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11 січня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 800/400/16 та призначив до розгляду.

Проте, за клопотаннями позивачів або їхніх представників розгляд справи відкладався або оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 18 січня 2021 року представник Верховної Ради України заявив клопотання про закриття провадження у справі.

Позаяк ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 клопотали про надання їм часу для того, щоб підготувати заперечення проти заявленого клопотання відповідача, а також зважаючи, що на ознайомлення із цим клопотанням і підготовки заперечень учасникам потрібен час, суд оголосив перерву до 25 січня 2021 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25 січня 2021 року закрив провадження в адміністративній справі № 800/400/16.

Своє рішення мотивував тим, що позивачі оскаржують Постанову Верховної Ради України з підстав, зокрема, її невідповідності приписам Конституції України та регламентної процедури її прийняття (законодавча процедура), отже перевірка Постанови від 14 липня 2016 року № 1468-VIII не може бути здійснена в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 не погодилася із цим рішенням суду і 15 лютого 2021 року подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Велика Палата Верховного Суду перевірила апеляційну скаргу ОСОБА_1 і встановила, що скарга відповідає вимогам статті 296 КАС України та подана в порядку, передбаченому статтею 297 цього Кодексу. Водночас зазначає, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 295 КАС України, але з клопотанням про поновлення його, оскільки вважає, що для цього є поважні причини.

Зі змісту положення частини другої статті 295 КАС України убачається, що учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З обставин подання апеляційної скарги видно, що вступну і резолютивну частину рішення суд проголосив на судовому засіданні 25 січня 2021 року, повний текст судового рішення склав 27 січня 2021 року, позивач отримав це рішення 01 лютого 2021 року після звернення до суду першої інстанції з клопотанням про його видачу. Апеляційну скаргу скаржник подав 15 лютого 2021 року - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного рішення суду. За таких обставин на підставі закону позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Отже, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Підстав для залишення апеляційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті апеляційного провадження немає.

Керуючись статтями 266, 292, 300, 304 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 , яка діє через адвоката Погорєлого Дмитра Ігоровича, про поновлення пропущеного строку задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє через адвоката Погорєлого Дмитра Ігоровича, про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року в адміністративній справі за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Український інститут національної пам`яті, Кіровоградська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання незаконною та нечинною Постанови Верховної Ради України від 14 липня 2016 року № 1468-VIII «Про приведення назви міста Кіровоград Кіровоградської області у відповідність із вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Установити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу й роз`яснити, що до відзиву на апеляційну скаргу додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Надіслати копію ухвали до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, позивачу та разом з копією апеляційної скарги - відповідачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

В. В. Британчук К. М. Пільков

Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко

І. В. Григор`єва Л. І. Рогач

Д. А. Гудима О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна В. М. Сімоненко

О. С. Золотніков І. В. Ткач

Г. Р. Крет С. П. Штелик