Справа № 260/4462/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2021 року м. Ужгород№ 260/4462/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - Петрик В.В.,

відповідача: представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Закарпатській області №Ф-1324-07 від 06 листопада 2020 року про сплату боргу (недоїмки), з вимогою стягнути з ОСОБА_1 борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 6294,75 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що він являється фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність, а саме, адвокатську. Одночасно позивач являється пенсіонером. Заявляє, що він не виявив бажання добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідну заяву не подавав та договір не укладав. Разом з тим, відповідач протиправно провів нарахування йому єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та направив на його адресу податкову вимогу щодо сплати такої. Така вимога складена виключно на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, без зазначення періоду виникнення недоїмки, виходячи з незрозумілих сум, та підписана не уповноваженою особою.

15 січня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 12.01.2021, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив у зв`язку з безпідставністю такого. Так, зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків. Також позивач є адвокатом та займається індивідуальною адвокатською діяльністю, а тому являється платником єдиного соціального внеску у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З огляду на вищенаведене та несплату у добровільному порядку єдиного соціального внеску у встановлені законодавством строки, станом на 31 жовтня 2020 року за позивачем рахується недоїмка у розмірі 6294,75 грн. за період І-ІІІ квартал 2020 року. Вважає безпідставними посилання позивача на звільнення від сплати такого з огляду на те, що він являється пенсіонером, оскільки на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вказана пільга не розповсюджується. Більше того, позивач жодних доказів на підтвердження того, що він є пенсіонером не надає. Окрім того, зазначає, що окремі недоліки та дефекти форми вимоги не можуть бути підставою для її скасування.

25 січня 2021 року позивач подав до Закарпатського окружного адміністративного суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується. Так, вказує на безпідставність посилань відповідача на недоведеність наявності статусу пенсіонера, оскільки відповідні докази були долучені до позовної заяви. Також зазначає, що недоліки оскарженої вимоги є значними, оскільки впливають на розмір єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті, а тому свідчить про протиправність такого.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в засіданні суду 22 лютого 2021 року проти задоволення позову заперечив, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у поданому до суду відзиві б/н від 12.01.2021.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України, 24 грудня 2004 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на підставі рішення Закарпатської обласної КДКА від 24.12.2004 №154 видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 21/416.

Водночас відповідно до витягу з наказу Управління МВС України в Закарпатській області №376-о/с від 23 грудня 2005 року полковника міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби у відставку за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 30 грудня 2005 року (арк. спр. 10).

Як вбачається з облікової картки платника податків 03 квітня 2019 року контролюючим органом внесено відомості про взяття на податковий облік ОСОБА_1 та встановлено ознаку незалежної професійної діяльності як адвоката (арк. спр. 21).

Разом з тим, із заявою встановленої форми до контролюючого органу про взяття на облік як самозайняту особу ОСОБА_1 не звертався, що підтверджується також відомостями облікової картки платника податків, наявної в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

06 листопада 2020 року начальником Ужгородського відділу по роботі з податковим боргом Головного управлінням ДПС у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС у Закарпатській області) винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1324-07, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску станом на 31 жовтня 2020 року становить 6294,75 грн. (арк. спр. 7).

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VІ (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску згідно норм ст. 4 Закону є, серед інших, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону).

Як вбачається з облікової картки платника податків, спірна недоїмка виникла у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 у повному обсязі (за відомостями контролюючого органу) єдиного соціального внеску за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року як платника - особи, яка провадить незалежну професійну діяльність (арк. спр. 22 - 23).

В обґрунтування протиправності оскарженої вимоги позивач посилається на те, що він являється пенсіонером, а тому звільнений від обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок. Водночас добровільно участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не брав.

Оцінюючи протиправність оскарженої вимоги з вищезазначених мотивів, суд зазначає наступне.

Нормами ч. 4 ст. 4 Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи (акр. спр. 8 - 9). З огляду на що позивач відноситься до осіб, що згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" досягли пенсійного віку.

Відомості про віднесення ОСОБА_1 до категорії осіб віком від 60 до 80 років наявні також в обліковій картці платника податків (арк. спр. 20).

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справи України та 23 грудня 2005 року був звільнений зі служби у відставку за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у зв`язку з набуттям права на пенсію за вислугу років (арк. спр. 10).

Отже, суд вважає, що позивач відноситься до осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону, звільняються від сплати за себе єдиного соціального внеску.

Разом з тим, відповідачем дана обставина протиправно врахована не була

Також при розгляді даної адміністративної справи суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 заяву за формою №1-ЄСВ щодо взяття його на облік як платника єдиного внеску, яка провадить незалежну професійну діяльність, взагалі не подавав.

Так, питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України на час виникнення спірних правовідносин регулювалося Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014 (далі - Порядок №1162). Дія такого поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.п. 1, 4, 5 та 51 ч. 1 ст. 4 Закону.

Так, п. 4 розділу І Порядку №1162 передбачено, що взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно п.п. 1, 2 Розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку. Платники єдиного внеску, зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

П. 4 Розділу ІІІ Порядку №1162 встановлено, що платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону).

Абз. 3 ч. 1 ст. 20 Закону передбачено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абз. 3 ч. 2 ст. 20 Закону).

Аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за встановленою формою.

З огляду на наведене та проведений правовий аналіз норм Закону та Порядку №1162, суд вважає, що в контролюючого органу відсутні повноваження за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), вносити зміни до облікової картки платника єдиного внеску та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Така правова позиція висловлена також Верховним Судом у рішенні від 02 вересня 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/10/19 (№520/3939/19), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена контролюючим органом протиправно, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДПРОУ - 443143065) про скасування вимоги - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Закарпатській області №Ф-1324-07 від 06 листопада 2020 року про сплату боргу (недоїмки), з вимогою стягнути з ОСОБА_1 борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 6294,75 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ - 43143065) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2021 року.

СуддяР.О. Ващилін