Справа № 500/588/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/588/21

02 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 22.12.2020 року у ВП № 61122251,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - також, позивач) із позовом до старшого державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Корнатої Р.О. про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Корнатої Р.О. від 22.12.2020 ВП №61122251 про арешт коштів в частині накладення арешту на суму заробітної плати, що надходить на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ "Приватбанк" та зняти арешт з таких сум заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається. Зазначає, що накладення арешту на кошти на рахунку позивача поза межами розміру стягнення у 20% заробітної плати, що стосується даного конкретного випадку виходячи із характеру стягуваної суми, є протиправними, оскільки саме цих 20% стягуються із заробітної плати позивача з 21.02.2020. Також стверджує, що матеріали свідчать про те, що його рахунок є зарплатним та відповідно йому на ці рахунки перераховуються зарплатні кошти. За вказаних обставин, позивач вважає оскаржувану постанову про арешт коштів в частині накладення арешту на суму заробітної плати від 22.12.2020 ВП №61122251 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 19.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 01 березня 2021 року об 11:00 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46021 м. Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

Від відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 24.02.2021 подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (аркуші 23-24). В обґрунтування зазначено, що у виконавчому провадженні №61122251 відсутнє документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а також про окремий рахунок для зарахування цільових надходжень. Чинне законодавство України не передбачає існування зарплатного рахунку як окремого юридичного поняття, а тому на рахунок боржника, на який зараховуються йому заробітна плата поширюється загальний правовий режим і арешт на нього може бути накладено. Також, у відзиві заявлено клопотання про заміну відповідача на належного - Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвалою суду від 01.03.2021 проголошеною без виходу в нарадчу кімнату, занесеною до протоколу судового засідання, за згодою учасників справи, замінено відповідача старшого державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Корнату Р.О. на Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - також, відповідач).

В судовому засіданні 01.03.2021 учасники справи надали пояснення аналогічні позову та відзиву. Позивач додатково зазначив, що звертався до виконавця із заявою про зняття арешту з коштів заробітної плати, однак, у задоволенні його заяви було відмовлено.

Після заслуховування пояснень та дослідження доказів учасники справи подали письмові заяви (аркуш справи 37, 38) про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином розгляд даної справи продовжено в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працює у Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради, отримує відповідну заробітну плату за місцем роботи, яка перераховується на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №4790/01 від 28.12.2020 (аркуш справи 36).

На виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №61122251 з примусового виконання постанови №Ф-759-54У, виданої 13.05.2019 Головним управлінням ДПС в Тернопільській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 в користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 21030,90 грн.

Старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 21.02.2020 винесено постанову у виконавчому провадженні №61122251 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , якою постановлено Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача (ГУ ДПС в Тернопільській області ) у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 21030,90 грн (аркуш справи 7, зворот).

Відповідно до довідки №537 від 09.02.2021, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради, із заробітної плати ОСОБА_1 проводиться відрахування в розмірі 20% з 21.02.2020 на виконання постанови державного виконавця від 21.02.2020 (аркуш справи 8).

Старшим державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 22.12.2020 винесено постанову у виконавчому провадженні №61122251, якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (аркуш справи 4, зворот).

На виконання вказаної постанови, зокрема, накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк".

Позивач, не погоджуючись із накладенням арешту на грошові кошти, звернувся 05.01.2021 до відповідача із заявою про зняття арешту, обґрунтувавши відсутністю інших джерел отримання прибутків (аркуш справи 35). До заяви долучено довідку Комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" від 28.12.2020, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" використовується для виплати йому заробітної плати.

Відповідач листом №438 від 12.01.2021 повідомив про відсутність підстав для зняття арешту із коштів, зазначив про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду (аркуш справи 6).

Вважаючи, що відповідач протиправно здійснив арешт коштів, оскільки фактично позивач позбавлений права розпоряджатися своїм заробітком, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Водночас, положеннями ст. 52 Закону №1404-VIII, якою врегульовано особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, додатково передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII).

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Також слід враховувати, що положеннями ч.5 ст.13 Закону №1404-VIII передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що на державного виконавця покладено обов`язок під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна винести постанову про арешт майна (коштів) боржника, в тому числі грошових коштів, що містяться на банківських рахунках боржника.

При цьому, законодавчо не передбачено заборони на накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках боржника, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Разом з тим, передбачено заборону накладення арешту на кошти на рахунках платників із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Чинним законодавством не визначено вичерпного переліку таких рахунків.

Однак, передбачено, що саме банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку.

Отже, з наведених норм права вбачається, що судове рішення, а також інші рішення в розумінні статті 3 Закону №1404-VIII є обов`язковими до виконання. У разі невиконання боржником рішення добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

За таких обставин, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту, на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Таким чином, враховуючи законодавче встановлення строку (під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна) для винесення державним виконавцем постанови про арешт майна (коштів) боржника, суд приходить до висновку, що на виконавця покладено саме обов`язок винести таку постанову у визначені строки.

З огляду на матеріали справи, державним виконавцем Корнатою Р.О. 22.12.2020 межах виконавчого провадження №61122251 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (аркуш справи 4, зворот).

Разом з тим, при накладенні зазначеного арешту державним виконавцем було зазначено про обмеження такого арешту, а саме: крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Учасниками справи не надано доказів, які свідчать, що державний виконавець Корната Р.О. на час винесення постанови про накладення арешту коштів була обізнана та отримувала від позивача, банків, інших підприємств, установ чи організацій інформацію про віднесення певних рахунків боржника до рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Державний виконавець на час винесення такої постанови позбавлений можливості бути обізнаним про наявність/відсутність у боржника рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. З огляду на це, виконавець не може бути обізнаним про точні реквізити таких рахунків та, як наслідок, при накладенні арешту на кошти позбавлений можливості виокремити такі рахунки чи кошти, які на них розміщені.

Крім того, суд відмічає, що законодавчо рахунки для отримання заробітної плати не віднесено до рахунків із спеціальним режимом використання.

А тому, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Корнатої Р.О. від 22.12.2020 ВП №61122251 про арешт коштів, адже виконавець при винесенні зазначеної постанови діяв в межах повноважень, визначених Законом №1404-VIII.

Однак слід враховувати, що порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону №1404-VIII. Зазначене свідчить про встановлення чинним законодавством окремого порядку здійснення відрахувань з заробітної плати в межах виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника.

З огляду на вказане, у випадку одночасного накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківському рахунку боржника та надійшли йому в якості заробітної плати, та надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника виникає ситуація, за якої із коштів, які є заробітною платою боржника, відбудеться відрахування певних сум у розмірі більшому, ніж передбачений максимальний розмір можливих відрахувань із заробітної плати.

Таким чином, на суму коштів, які знаходяться на поточному рахунку боржника та є безпосередньо отриманою заробітною платою, не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

При цьому суд враховує, що виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Крім того, таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виплату заробітної плати та її розмір. Також арешт в розмірі суми виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з таких коштів.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Разом з цим суд враховує, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статтях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про оплату праці".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до довідки №537 від 09.02.2021, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради, із заробітної плати ОСОБА_1 проводиться відрахування в розмірі 20% з 21.02.2020 на виконання постанови державного виконавця №611922251 від 21.02.2020 (аркуш справи 8).

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суд вважає, що сам факт звернення до суду позивача із вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту та надходження позовної заяви з додатками, в яких міститься документальне підтвердження віднесення поточних рахунків, відкритих на ім`я позивача для перерахування заробітної плати, до відповідача є підставою для зняття арешту відповідно до вимог вище наведеної норми ст. 59 Закону 1404-VIII.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду жодних доказів, які свідчили б про вжиття виконавцем заходів щодо зняття арешту після отримання документального підтвердження про надходження на банківський рахунок, відкритий в АТ КБ "Приватбанк" на ім`я ОСОБА_1 , коштів саме в якості заробітної плати боржника.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, позовні вимоги слід задовольнити, обравши належний спосіб захисту, а саме, зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в частині коштів заробітної плати, які надходять від Комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією №74398 від 18.02.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити обравши належний спосіб захисту.

Зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк", в частині коштів заробітної плати, які надходять від Комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" Тернопільської обласної ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Київська, 3а, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46016 код ЄДРПОУ/РНОКПП 34905338).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.