Справа № 200/1873/21-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

24 лютого 2021 р. Справа №200/1873/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Лазарєв В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Добропільської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Шахівська об`єднана територіальна громада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Добропільської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Шахівська об`єднана територіальна громада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить: 1) визнати неправомірними, та такими, що порушують права ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_6 , дії щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,98 га кожна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданих ОСОБА_7 серія ДН №078913 та ОСОБА_8 серія ДН №078916 на підставі розпорядження голови Добропільської рай держадміністрації № 67 від 17 лютого 2004 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Мічуріна Золотоколодязької сільської ради», без урахування перетину із земельною ділянкою ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_6 ), визнати нечинним та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, виданих ОСОБА_7 серія ДН №078913 та ОСОБА_8 серія ДН №078916 (правонаступники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в частині перетину земельної ділянки ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_6 ) та скасувати кадастрові номера земельних ділянок ОСОБА_7 :01:000:0359 та ОСОБА_8 :01:000:0362, як такі, що присвоєні із порушенням земельного та цивільного законодавства; 2) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області внести відповідні зміни до державного земельного кадастру в тому числі щодо реєстрації земельної ділянки, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту ІІ-ДН№172417 правонаступником якого є позивач ОСОБА_6 .

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності […] органів місцевого самоврядування […].

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року

№ 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є зокрема визнання протиправними дій щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації № 67 від 17 лютого 2004 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП ім. Мічуріна Золотоколодязької сільської ради», визнання нечинними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих ОСОБА_7 серія ДН №078913 та ОСОБА_8 серія ДН №078916 (правонаступники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в частині перетину земельної ділянки ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_6 ) та скасувати кадастрові номера земельних ділянок ОСОБА_7 :01:000:0359 та ОСОБА_8 :01:000:0362, як такі, що присвоєні із порушенням земельного та цивільного законодавства.

Згідно з інформацією «Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку» від 15.11.2018 року в державному реєстрі прав зареєстровані права приватної власності громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на земельні ділянки кадастрові номера :01:000:0359, :01:000:0362.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Скасування такого акта не породжує наслідків для користувача земельної ділянки, оскільки в такої особи виникло право користування земельною ділянкою, яке ґрунтується на правовстановлюючих документах. Отже, обраний спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує його реального захисту.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 та 18 квітня, 20 вересня 2018 року у справах №761/33504/14-а, №802/950/17-а, № 803/884/17 відповідно.

Відповідно до частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частинами третьою та п`ятою статті 158 цього Кодексу передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3 та 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час закриття провадження у справі).

Отже, спори про межі земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування, підлягають розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 560/1218/15-а.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у відкритті провадження в даній справі.

Суд роз`яснює позивачеві, що він має право звернутися з даним позовом в порядку цивільно судочинства до місцевого суду загальної юрисдикції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 177, 248, Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Добропільської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Шахівська об`єднана територіальна громада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Лазарєв