Справа № 200/8806/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року справа №200/8806/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,

суддів Гайдара А.В., Міронової Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника позивача Пономарьова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в справі №200/8806/19-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Донецькій області до публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з рахунків у банківських установах, які обслуговують ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 255695,46 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що за товариством рахується податковий борг зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у розмірі 255695,46 грн., а саме 114690,37 грн. - залишок несплаченої суми за податковим повідомленням-рішенням форми Ш № від 28.03.2018 року та пені на суму 141005,09 грн.

На час звернення до суду з цим позовом, сума податкового боргу відповідачем не сплачена.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 255695,46 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Товариство не погодилося з податковим повідомленням-рішенням форми Ш № від 28.03.2018 року та оскаржило його до суду. В задоволенні позову ПАТ «Донецькоблгаз» було відмовлено, рішення суду набрало законної сили 20.01.2020 року.

Отже, саме з цієї дати нарахований податковим повідомленням-рішенням штраф та пеня є узгодженими. Відповідач наголошує, що стягнення коштів платника податків проводиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Проте позивач після 20.01.2020 року вимогу про сплату боргу не сформував та відповідачу не направив, отже позов подано передчасно.

Також податковий орган звернувся з цим позовом поза межами строку, встановленого ст.102 ПК України з дня прийняття вимоги про сплату боргу.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" є юридичною особою, зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 31.03.1994 року, зареєстроване за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, б. 1.

За ПАТ «Донецькоблгаз» рахується податковий борг у розмірі зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у розмірі 255695,46 грн., а саме 114690,37 грн. - залишок несплаченої суми за податковим повідомленням-рішенням форми Ш № від 28.03.2018 року та пені на суму 141005,09 грн (а.с.27)

31.07.2019 року відповідач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.03.2018 року та визнання протиправним нарахування пені (а.с.82-89)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року у справі № 200/9572 товариству відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 10.01.2020 року (а.с.99-105)

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом на адресу відповідача надсилалася податкова вимога №1052-23 від 01.02.2016 року (а.с.23)

Сума податкового боргу відображена в інтегрованій картці платника податків та станом на день розгляду справи не сплачена (а.с.32-36).

В матеріалах справи наявні банківські рахунки, відкриті відповідачем (а.с.17-22)

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідача згідно з даними інтегрованої картки платника податків (а.с.32-36) станом на 02.07.19 року обліковується податковий борг в загальній сумі 255695,46 грн., який виник у зв`язку з несплатою відповідачем:

- штрафних (фінансових) санкцій в сумі 114690,37 грн., нарахованих податковим органом згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28.03.2018 № (відповідачем частково сплачено 114205,31 грн), яке набуло статусу узгодженого після набрання законної сили 10.01.2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року у справі № 200/9572;

-нарахованої пені в сумі 141005,09 грн відповідно до ст.129 ПК України.

Податковим органом сформовано і надіслано на адресу відповідача податкову вимогу від 01.02.2016 №1052-23.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався наявністю у відповідача непогашеної заборгованості, а також дотриманням податковим органом процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Оцінка суду.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошові зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом. 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності,

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

За приписами пункту 129.4 статті 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

На підставі пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Таким чином, у разі, якщо після направлення податкової вимоги податковий борг був погашений у повному обсязі, вважається, що правовідносини з його погашення вичерпали своє значення (припинилися).

Відповідно, у разі виникнення в подальшому у платника податків нового податкового боргу, порядок вжиття контролюючим органом заходів щодо його погашення розпочинається спочатку - шляхом, зокрема, направлення платникові податків нової податкової вимоги.

Як свідчать матеріали справи, з 01.02.2016 року податковим органом виставлена відповідачу податкова вимога форми «Ю» № 1052-23 на суму 1085793,27 грн. Направлення її на адресу відповідача підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з інтегрованої картки товариства, заборгованість позивача зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ утворилась 30.01.2016 року. Сума заборгованості за цей час неодноразово змінювалась, проте сама заборгованість була безперервною з моменту її утворення до звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже, податковий борг відповідача з 01.02.2016 року по 02.07.2019 року не був погашений у повному обсязі до нуля, що свідчить про відсутність правових підстав для повторного направлення платнику податків відповідачу податкової вимоги, а тому є незмістовними доводи апелянта, що узгодженим грошове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми Ш № від 28.03.2018 року вважається з 20.01.2020 року.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Оскільки суму заборгованості (податковий борг) у розмірі 255695,46 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується даними облікової картки, розрахунком формування податкової заборгованості та податковим повідомленням-рішенням, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Суд не приймає доводи відповідача, що податковий орган звернувся з цим позовом поза межами строку, встановленого ст.102 ПК України з дня прийняття вимоги про сплату боргу, оскільки до спірних правовідносин ця норма не стосується, бо предметом цієї справи є податковий борг, а не нове визначення грошових зобов`язань податковим органом.

Також є неприйнятними посилання відповідача на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі №806/4015/15, оскільки постанова Верховного Суду про направлення справи на новий розгляд відповідно до частини шостої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Відтак посилання на таку постанову як на таку, що містить висновок щодо застосування норм права, який, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні враховувати суди при розгляді інших справ, не має правової підстави.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в справі №200/8806/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року в справі №200/8806/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 01 березня 2021 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Г.М. Міронова