Справа № 420/5060/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5060/19
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний рибак» до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяни Валеріївни, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Красний рибак» ( далі Позивач) звернувся з позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяни Валеріївни (далі відповідач - 1), Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ( далі Відповідач-2), в якому просив:

визнати протиправним і скасувати Рішення № РВ 019 від 26.07.2019 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяна Валеріївна про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяна Валеріївна внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, площею 576,3 га, розташованої за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту) на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_1 , згідно з договором про розроблення технічної документації № 3 від 02.02.2016 року, та присвоїти вказаній земельній ділянці кадастровий номер.

визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладену у листі від 07.05.2019 року № Т4043/0-2737Ю/37-19 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладену у листі від 07.05.2019 року № Т4043/0-2737Ю/37-19, у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 квітня 2019 року ТОВ «Красний Рибак» звернулось до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «КРАСНИЙ РИБАК» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ГОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів sд право постійного користування за № 40. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 07.05.2019 року № Т 4043/0- 2737Ю/37-19 на вказану заяву надало відповідь, якою фактично відмовило у наданні дозволу та згоди, посилаючись на невизначеність категорії земельної ділянки, хоча відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997 р., вбачається, що земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Крім того, позивач зазначив, що 26 липня 2019 року ТОВ «Красний Рибак» отримало від Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області рішення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № 019, а саме: відмову у внесенні (присвоєнні) кадастрового номеру земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «КРАСНИЙ РИБАК» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40, з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру; невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: наявність зауважень щодо валідності електронного документу; подання заявником документів не в повному обсязі. Позивач також зауважив, що ним виконано всі умови, визначені законом, для прийняття позитивних рішень з зазначених питань, у зв`язку з чим відмова відповідачів незаконною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано Рішення №РВ 019 від 26.07.2019 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяни Валеріївни про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобов`язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_2 внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, площею 576,3 га, розташованої за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту) на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_1 , згідно з договором про розроблення технічної документації № 3 від 02.02.2016 року та присвоїти вказаній земельній ділянці кадастровий номер.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладену у листі від 07.05.2019 року № Т 4043/0-2737Ю/37-19, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладену у листі від 07.05.2019 року № Т 4043/0-2737Ю/37-19, у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний рибак» сплачений судовий збір в розмірі 11526,00 грн.

В апеляційній скарзі, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду від 19 жовтня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за наявною інформацією земельна ділянка площею 576,3 га відноситься до земель водного об`єкту. Тобто, земельні ділянки під водними об`єктами, відносяться до земель водного фонду. Позивачу запропоновано провести інвентаризацію для встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, що в подальшому дасть можливість віднести дану земельну ділянку до відповідної категорії земель. Отже, Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення, а розпорядження землями водного фонду відноситься до повноважень обласних державних адміністрацій. Апелянт також зазначив, що оскільки, не вбачається можливості встановити належність даної земельної ділянки до відповідної категорії земель без технічної документації щодо інвентаризації земель, то Головне управління мотивовано відмовило у наданні дозволів, зазначених у клопотанні Позивача. За таких обставин, державний кадастровий реєстратор Відділу у м.Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Т.В. також діяла в межах повноважень, наданих їй діючим законодавством України.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40 позивач, як правонаступник Рибогосподарського аграрного колективного підприємства "Красний Рибак", є користувачем земельної ділянки площею площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Правонаступництво позивача підтверджується його статутом та Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2013 року по справі № 5017/2636/2012.

04 квітня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні позивача.

Листом від 07.05.2019 року № Т4043/0-2737Ю/37-19 Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило у наданні дозволу та згоди, посилаючись на невизначеність категорії спірної земельної ділянки.

15 липня 2019 року позивач звернувся до Відділу у м. Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про внесення до державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 576,3 га, що розташована за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту). До заяви було додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості та електронний документ, що містить відомості про результати робіт із землеустрою, які підлягають внесенню до Державного земельного кадастру, відповідно до вимог Закону України «Про державний земельний кадастр».

26 липня 2019 року позивач отримав від Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Т.В. рішення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № 019 від 26.07.2019.

В якості підстав для відмови зазначено: 1) невідповідність поданих документів вимогам, установленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: відповідно до п. г. ст. 55 Закону України «Про землеустрій», в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Красний Рибак», площею 576,2995 га, яка розташована за адресою: Білгород - Дністровський район, Краснокосянська сільська рада - відсутня згода власника земельної ділянки, а для земель державної власності - органу уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає матеріали польових топографо-геодезичних робіт. Ст. 5 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» передбачено, що суб`єктами топографо-геодезичної і картографічної діяльності є юридичні і фізичні особи, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, що є відповідальним за якість результатів топографо - геодезичних і картографічних робіт. Перелік обмежень у використанні земельної ділянки надати відповідно до додатку 6 Порядку ведення держаного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 (зі змінами та доповненнями); 2) невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: наявність зауважень щодо валідності електронного документу; 3) подання заявником документів не в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач, до компетенції якого належить розгляд питання та прийняття рішення щодо надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та надання на це згоди, необґрунтовано відмовив позивачеві у наданні такого дозволу із посиланням на невизначеність категорії спірної земельної ділянки. Крім того, суд зазначив, що відповідачі протиправно ухилися від надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою та надання згоди, а також внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки з присвоєнням вказаній земельній ділянці кадастрового номеру, тому у цьому випадку вимога позивача зобов`язати відповідачів виконати покладені на них законодавством повноваження, є належним способом відновлення порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у сфері Державного земельного кадастру і стосуються внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки та правомірності відмови відповідача у внесенні відомостей.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Положеннями ст. 19 Земельного кодексу України передбачено поділ земель на категорії, а саме а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Положенням ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

Положеннями пункту 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.

Згідно з наявною у справі копією Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40, цільове призначення - землі сільськогосподарського виробництва.

Отже враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, оформлена листом від 07.05.2019 року № Т 4043/0-2737Ю/37-19, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та знаходиться у користуванні позивача, є протиправною, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, викладену у листі від 07.05.2019 року № Т4043/0-2737Ю/37-19, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40 та відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області викладену у листі від 07.05.2019 року № Т4043/0-2737Ю/37-19 у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40, підлягають задоволенню.

Апелянт в апеляцій скарзі зазначає, що земельна ділянка відводилась Позивачеві для здійснення специфічної господарської діяльності - рибництва. За наявною інформацією земельна ділянка площею 576.3 га відноситься до земель водного об`єкту. Зазначив також, що Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення, а розпорядження землями водного фонду відноситься до повноважень обласних державних адміністрацій.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положенням ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції або призначені для цих цілей. Обставин щодо фактичного розташування таких земельних ділянок або розміщення на них інших природних об`єктів закон не називає.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії, згідно ч. 1 ст. 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Земельним законодавством не передбачено визначення земельної ділянки за декількома категоріями.

Частиною 2 ст.20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, виходячи з наведених норм закону, категорія землі не визначається тільки обставиною щодо її розташування чи на підставі норми закону, а віднесення земель до певної категорії здійснюється на підставі рішень відповідних органів.

Таким чином, апелянтом не наведені обставини та не надані будь-які докази про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду чи про те, що відбулася зміна цільового призначення землі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.І ст.73 КАС України).

Таким чином, апелянтом не доведено і в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неправомірно зобов`язав ГУ Держгеокадастру в Одеській області одночасно надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по спірній земельній ділянці та надати згоду на відновлення меж спірної земельної ділянки.

Стосовно цього, колегія суддів зазначає про таке.

Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV визначає, що землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про землеустрій», до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать здійснення землеустрою, у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель; проведення державної експертизи документації із землеустрою у випадках та порядку, передбачених законом; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення має необмежений строк дії.

Відповідно до ч. 8 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

Землями державної власності сільськогосподарського призначення розпоряджається Головне управління Держгеокадастру, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає неспроможними вищенаведені доводи апелянта.

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вказує, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Згідно п. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа;

документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Вказана норма встановлює вичерпний перелік документів, що мають подаватися для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору.

Відповідно до ч.5 ст. 24 цього закону, державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно п.6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Дана норма містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Відмова у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з інших, ніж зазначені вище, причин заборонена.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Відповідно до пункту 67 Порядку, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Пунктом 73 Порядку визначено, що державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру:

1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє: відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку;

2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91 - 137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Відповідно до п. 70 Порядку державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом з перерахованими вище документами, перевіряє:

1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру;

2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей до Державного земельного кадастру;

3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;

4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її.

У справі наявний висновок експертів Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 19-7111 від 31.07.2020 року за результатами проведення експертизи з питань землеустрою, яким встановлено, що 1) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Красний Рибак» для сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту) в цілому відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; 2) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Красний Рибак» для сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту) включає матеріали польових топографо-геодезичних робіт. На дослідження надано «Звіт з коректури кадастрової GNSS - зйомки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту); 3) визначення відповідності електронних документів (обмінних файлів) не входить до переліку завдань судової експертизи з питань землеустрою. При цьому, згідно вимог до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 02.11.2009 року № 573 зміст обмінного файлу формується на основі відомостей, що містяться у паперових документах, складених виконавцями робіт.

Отже, враховуючи наведені законодавчі норми та висновок експертів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оформлена рішенням № РВ 019 від 26.07.2019 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Т. В., є протиправною.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, колегія суддів вважає, що для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та згоди на відновлення меж земельної ділянки, а також внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки та присвоєння вказаній земельній ділянці кадастрового номеру, позивачем виконано всі умови, визначені законом, і прийняття таких рішень у даному випадку не передбачає права суб`єктів владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи правову позицію суду щодо протиправності оскаржуваних рішень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення також і позовних вимог зобов`язального характеру, а саме: зобов`язання Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Білгород - Дністровському Міськрайонного управління у Білгород - Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяна Валеріївна внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, площею 576,3 га, розташованої за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Краснокосянська сільська рада (за межами населеного пункту) на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_1 , згідно з договором про розроблення технічної документації № 3 від 02.02.2016 року та присвоїти вказаній земельній ділянці кадастровий номер; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по земельній ділянці площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 576,3 га, що розташована на території Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка знаходиться у постійному користуванні ТОВ «Красний Рибак» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020 від 10.07.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 40

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст.315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний рибак» до державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Білгород-Дністровському Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Морару Тетяни Валеріївни, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним та скасування Рішення №РВ019 від 26.07.2019 року, визнання протиправною відмови, викладеної у листі №Т4043/0-2737Ю/37-19 від 07.05.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Дата складення повного судового рішення 01.03.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.