Справа № 445/639/15-а
Суддя: Пилип'як П. В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/639/15-а
Провадження № 2-а/445/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П. В.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві Львівської області, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Дідуха Олександра Теодозійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови від 10.03.2015 № 7 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ст. 53-1 КУпАП. В обґрунтування позову вказала, що в її діях відсутня вина на самовільне зайняття земельних ділянок, оскільки межі між її присадибною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2 були встановлені комісією Поморянської селищної ради. Жодних змін проходження межі позивачкою не здійснювалося, а використання земельної ділянки відбувалось відповідно до визначених комісією селищної ради меж. Окрім того, вказує, що з метою оформлення речових прав на земельну ділянку, звернулася в Поморянську селищну раду про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою. Таким чином, вважає вищевказану постанову незаконною та необгрунтованою та просить її скасувати.

Ухвалою суду від 26.05.2015 провадження у справі зупинено до прийняття рішення у цивільній справі №445/2437/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтв на право власності на земельні ділянки.

Провадження у справі поновлено ухвалою суду від 28.01.2021 у зв`язку з винесенням Львівським апеляційним судом постанови по справі №445/2437/14-ц.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до ч.1-2 ст.268 цього Кодексу не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Постановою від 10.03.2015 №7 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що у провину ОСОБА_1 поставлено порушення вимог ст.125, 126 Земельного кодексу України, а саме самовільне зайняття земельних ділянок площею 0,0230 га із земель, які перебувають у власності ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , шляхом встановлення огорожі (металева сітка).

Статтею 53-1 КУпАП встановлено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Адміністративним правопорушенням (проступком), відповідно до ст.9 КУпАП, визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для притягнення до відповідальності за ст.53-1 КУпАП необхідно встановлення в діях особи вини у формі умислу чи необережності.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови не дотримано вимог вищевказаних положень закону. Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення не наведено опису обставин, встановлених під час розгляду, зокрема не вказано часу вчинення правопорушення, вини позивачки, не зазначено доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не зазначено мотивів, з яких відхилено докази та пояснення позивачки.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена без додержання вимог щодо повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи.

Окрім того, суд бере до уваги, що постановою Львівського апеляційного суду від 21.12.2020 відмовлено за недоведеністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом перенесення огорожі, яку останні встановили на земельній ділянці позивачки внаслідок чого самовільно зайняли частину належних їй земельних ділянок площею 0,0230 га та 0,03299 га.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, всупереч вищевказаним вимогам, відповідачами не представлено суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивачки та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови.

У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає встановленим факт неповноти і необ`єктивності провадження в справі про адміністративне правопорушення, що дає підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, ст.ст. 9, 251, 280, 283 КУпАП, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Дідуха Олександра Теодозійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства в Львівській області Дідуха Олександра Теодозійовича від 10.03.2015 №7 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. В. Пилип`як