Справа № 120/1162/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

02 березня 2021 р. Справа № 120/1162/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 17.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, окрім іншого, шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

26.02.2021 представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

В поданій заяві представник позивача фактично заперечує факт пропуску позивачем строку звернення до суду та зазначає, що позовну заяву ОСОБА_1 подано з дотриманням строку звернення, визначеним ч. 2 ст. 122 КАС України.

При цьому, у поданій заяві представник позивача зазначає, що застосування до спірних правовідносин саме шестимісячного строку звернення до суду відповідає висновкам Верховного Суду, які відображені в постановах від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та від 04.07.2019 по справі №821/2/18.

Представник позивача також вказує, що посилання суду в ухвалі від 17.02.2021 на постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №815/2681/17 та від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 він вважає безпідставними, оскільки предметом спору в межах вказаних справ є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, тоді як предмет спору у даній справі є відмінним та стосується нарахування та виплати компенсації за не отримане речове майно при звільненні з військової служби.

Таким чином, представник позивача зазначає, що при наявності правових висновків Верховного Суду у постановах від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та від 04.07.2019 по справі №821/2/18 щодо правомірності звернення до суду у шестимісячний строк, позивач мав право на законі очікування щодо правомірності звернення до суду саме у строк, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.

З огляду на вищевикладені обставини, представник позивача просить суд вирішити питання щодо відкриття провадження у даній справі.

Ознайомившись із мотивами, наведеними представником позивача у заяві про усунення недоліків позовної заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

В даному ж випадку, як уже зазначалось судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, предметом даного позову є вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо виплати грошової компенсації за речове майно у неналежному, на думку позивача, розмірі.

Із наведеного слідує, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, зокрема, виплати позивачу в зв`язку із звільненням його із військової служби компенсації за речове майно, право на яку він здобув під час проходження публічної служби, в неналежному, на його думку, розмірі, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

При цьому, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.

В даному ж випадку, як зазначає позивач у позовній заяві, 10.08.2020 на його картковий рахунок надійшли кошти в сумі 40738,01 грн. в рахунок виплати компенсації за неотримане речове майно.

Таким чином, саме із даної дати (10.08.2020) слід обраховувати початок перебігу місячного строку звернення до суду.

Разом із тим, із даним позовом позивач звернувся лише 12.02.2021, тобто із пропуском строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

В той же час, у поданій заяві про усунення недоліків позовної заяви представник позивача зазначив, що посилання суду на постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №815/2681/17 та від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 він вважає безпідставними, оскільки предметом спору в межах вказаних справ є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тоді як предмет спору у даній справі є відмінним та стосується нарахування та виплати компенсації за не отримане речове майно при звільненні з військової служби.

Так, дійсно, предметом розгляду в межах справ №620/1982/19 та №815/2681/17 були вимоги позивачів щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зокрема, позивачам було несвоєчасно виплачено грошову компенсацію за нестримане речове майно.

В даному ж випадку, предметом позову є вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати грошової компенсації за речове майно у неналежному, на думку позивача, розмірі.

Таким чином, спірні відносини, які є предметом даного позову, а також були предметом дослідження в межах справ №620/1982/19 та №815/2681/17, беззаперечно пов`язані зі звільненням з публічної служби, адже саме у зв`язку із звільненням з військової служби у особи виникає право на виплату відповідної компенсації вартості за не отримане речове майно, право на яке він здобув під час проходження військової служби.

При цьому, обставини того, що спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, представником позивача не заперечуються.

В той же час, обґрунтовуючи необхідність застосування до спірних правовідносин саме шестимісячного строку звернення до суду, представник позивача посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та від 04.07.2019 по справі №821/2/18.

Так, як слідує із постанови Верховного Суду від 04.07.2019 по справі №821/2/18, роблячи висновок про необхідність застосування до спірних правовідносин саме шестимісячного строку звернення, суд касаційної інстанції зазначив, що віднесення справ стосовно невиплати військовослужбовцям, звільненим з військової служби, грошової компенсації за не отримане речове майно, до юрисдикції адміністративних судів робить актуальним питання про строки звернення до суду за захистом цього права, оскільки фактично спір стосується відновлення майнового стану у зв`язку із неотриманням належного їм речового майна під час проходження служби.

Колегія суддів зауважила, що предметом у зазначеній категорії справ, належать, до категорії справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, яке пов`язане зі звільненням з публічної служби.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що дана компенсація (за не отримане речове майно) не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що в постанові від 30.11.2020 по справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов протилежного висновку.

Зокрема, в п.п. 54-55 постанови суд касаційної інстанції зазначив, що компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України, а тому застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати згаданої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, саме факт віднесення компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України, на переконання суду, свідчить про доцільність застосування спеціальних строків звернення, визначених ч. 5 ст. 122 КАС України.

Адже у разі невиплати особі згаданої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини чи/або виплата її у неналежному розмірі, в подальшому є підставою для застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

При цьому, саме тривалість періоду затримки виплат є причиною зростання розміру середньої заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Таким чином, ознайомившись із матеріалами позовної заяви, а також із мотивами заявленого представником позивача клопотання, у якому останній лише вказує на безпідставність висновків суду щодо застосування до спірних правовідносин місячного строку звернення, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з приводу оскарження дій відповідача щодо виплати компенсації вартості за не отримане речове майно у не належному, на думку позивача, розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, а у клопотанні про усунення недоліків позовної заяви не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна