Справа № 640/15807/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2021 року 11:50 № 640/15807/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,

33/19)

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13 червня 2019

року №277004-17,-

за участю сторін:

представника позивача - Іванова Р.М.,

представника відповідача - Філімонова О.О.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі по тексту - відповідач), у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 13 червня 2019 року за №277004-17 про сплату податкового боргу у розмірі 6 976 468,46 грн.

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що оскаржувана вимога сформована до закінчення процедури оскарження акту позапланової перевірки. Крім того, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, а відтак не є платником податку на додану вартість, відповідно, нарахування заборгованості з даного податку є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник контролюючого органу повідомив, що оскаржувана податкова вимога сформована в автоматичному порядку у зв`язку з наявністю в інтегрованих картках платника податку податкового боргу на загальну суму 6 976 468,46 грн.

При цьому, представник відповідача стверджував, що інформація про оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі висновків акта перевірки №223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 від 05 лютого 2019 року, в адміністративному або судовому порядку в інформаційних підсистемах ІТС «Податковий блок» відсутня.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

13 червня 2019 року Головним управлінням ДПС у місті Києві сформовано податкову вимогу №277004-17, зі змісту якої вбачається, що станом на 12 червня 2019 року за ОСОБА_1 обліковується сума податкового боргу платника податків у розмірі 6 976 468,46 грн., у т.ч.:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачено податковими агентами з доходів платника податку у вигляді зарплати у розмірі 1 033 869,48 грн., з якого основний платіж - 603 149,22 грн., штрафні санкції - 214 696,64 грн., пеня - 216 023,62 грн;

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами декларування у розмірі 2 581 111,95 грн., з яких 1 622 639,89 грн. основного платежу, штрафні санкції у розмірі 405 999,97 грн., пеня - 552 472,09 грн.;

- військового збору у розмірі 297 177,05 грн., з якого 181 499,38 грн. основного платежу, 51 653,89 грн. - штрафні санкції, 64 023,78 грн. - пеня;

- податку на додану вартість у розмірі 2 703 521,14 грн., з яких 1 656 865,60 грн. основного платежу, 414 216,40 грн. - штрафні санкції, 632 439,14 грн. - пеня;

- транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 21 250,00 грн.;

- єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 339 537,84 грн, з яких 201 400,19 грн. основного платежу, 51 807,65 грн. - штрафні санкції, 86 330,00 грн. - пеня.

Незгода позивача із вказаною податковою вимогою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У свою чергу, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно пункту 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України).

Крім того, розділом ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 р. №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 р. за №902/30770 передбачено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Враховуючи вищевказане та виходячи з аналізу вищенаведених норм, підставою для формування та направлення контролюючим органом податкової вимоги платнику податків є встановлення відповідної обставини, зокрема, платником податків не сплачено узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відтак, за чинним податковим законодавством податкова вимога надсилається податковим органом платнику податків у разі несплати ним податкового боргу, тобто узгодженого податкового зобов`язання.

Згідно п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно п.42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом на підставі висновків акта перевірки №223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 від 05 лютого 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25 березня 2019 року №, №, №, №, №5, №, №, №, №5, якими позивачу визначено зобов`язання на загальну суму 6 480 184,08 грн.

Як стверджує представник відповідача, у зв`язку з несплатою вказаної суми грошових зобов`язань сформована оскаржувана податкова вимога.

Так, відповідач у відзиві на адміністративний позов повідомив, що податкові повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року надіслані на адресу за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та вручені за довіреністю 03 травня 2019 року.

Водночас, згідно наявних в матеріалах справи доказів, поштове відправлення за №110 повернулось до контролюючого органу «за закінченням встановленого строку зберігання», тобто вказане відправлення отримано 03 травня 2019 року не представником позивача, як стверджує представник відповідача, а представником контролюючого органу при поверненні поштового відправлення до податкового органу.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія листа від 26 червня 2020 року №29025/ФОП/26-15-42-09-27, яким Головне управління ДПС у місті Києві надає копію податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за №223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 від 05 лютого 2019 року, якою підтверджується факт отримання таких податкових повідомлень-рішень позивачем 26 червня 2020 року.

Також, матеріали справи містять докази оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень в судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва в межах адміністративної справи №640/15008/20.

Згідно пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відтак, вказані обставини свідчать про неузгодженість суми грошового зобов`язання та, як наслідок, протиправність прийняття контролюючим органом оскаржуваної вимоги від 13 червня 2019 року №277004-17.

Натомість, суд наголошує, що в межах даного судового розгляду суд надає оцінку лише обставинам наявності чи відсутності у позивача узгодженого податкового боргу на день винесення спірної вимоги, а не наявність боргу, підставам його виникнення, у зв`язку з чим судом не досліджується та не оцінюється в межах справи наявність чи відсутність обов`язку сплачувати визначені податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання тощо.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав, відтак наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 47, 72 - 78, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 13 червня 2019 року №277004-17.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/16, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук