Справа № 200/7008/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року справа №200/7008/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Геращенка І.В., Блохіна А.А., секретаря судового засідання Ашумова Т. Е., за участю представника позивача Тіщенко А.О., представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. у справі № 200/7008/20-а (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія Вода Донбасу» (далі - позивач, КП «Компанія Вода Донбасу») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просило: скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.03.2020№ , № .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розгляд Верховним Судом касаційної скарги по справі № 200/9497/19-а має істотне значення для справи № 200/7008/20-а. При задоволені касаційної скарги позивача ставиться під сумнів правомірність прийняття оскаржуваних в цій справі ППР, прийнятих на підставі постанови у справі № 200/9497/19-а та висновків акту перевірки від 08.04.2019. Апелянт зазначає, що наявні сертифікати Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили є належними доказами, які в силу статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669), підтверджують причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити свої зобов`язання по сплаті податків. Отже, покладення відповідальності на платника у такому випадку не відповідає закону.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Добропільське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП Компанія Вода Донбасу знаходиться в м. Добропілля і перебувало на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області.

08 квітня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт № 353/05-99-13-03/35581061 від 08.04.2019, якою встановлено порушення:

- пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, абз.2 пп. 57.1 ст.57, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, абз. а п. 176.2 ст.176 ПК України, в частині несплати (не перерахування) станом на 31.12.2018 року податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 349 527,35 грн. (кредиторська заборгованість станом на 31.12.2018), у тому числі по звітних періодах: за квітень 2018 року у сумі 217 168,44 грн., за травень 2018 року у сумі 105 982,14 червень 2018 року у сумі 179 799,02 грн., за липень 2018 року у сумі 195 162,49грн., за серпень 2018 року у сумі 199 313,51 грн., за вересень 2018 року у сумі 182 948,41 грн., за жовтень 2018 року у сумі 194 626,78 грн. за листопад 2018 року у сумі 74 526,56 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 168.1 ст. 168, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз а п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5 045 041,34 грн. із сум доходу у формі заробітної та/або винагород, нарахованих (виплачених) платнику податку з порушенням строку, встановленого Кодексом для місячного податкового періоду (30 календарних днів), у тому числі: за березень 2015 року у сумі 32 619,18 грн., за квітень 2015 року у сумі 76 920,03 грн., за травень 2015 року у сумі 61 405,40 грн., за червень 2015 року у сумі 72 238,27 грн., за липень 2015 року у сумі 95 601,01 грн.; за серпень 2015 року у сумі 83 570,20 грн., за вересень 2015 року у сумі 4376,45 грн., за жовтень 2015 року у сумі 72 860,06 грн., за листопад 2015 року у сумі 92 271,64 грн., за грудень 2015 року у сумі 157 273,35 грн., за січень 2016 року у сумі 97894,76 грн., за лютий 2016 року у сумі 106 525,01 грн., за березень 2016 року у сумі 133 771,38 грн., за квітень 2016 року у сумі 173 178,34 грн., за травень 2016 року у сумі 172 551,15 грн., за червень 2016 року у сумі 107 441,55 грн., за серпень 2017 року 99 102,92 грн., за вересень 2016 року у сумі 99 302,15 грн., за жовтень 2016 року у сумі 130 346,76 грн., за листопад 2016 року у сумі 70 167,71 грн., за грудень 2016 року у сумі 30 968 грн., за січень 2017 року у сумі 56700 грн., за лютий 2017 року у сумі 132 020,74 грн., за березень 2017 року у сумі 146 724,39 грн., за квітень 2017 року у сумі 58 609,71 грн., за травень 2017 року у сумі 137 844,30 грн., за червень 2017 року у сумі 151 664,04 грн., за липень 2017 року у сумі 119 609,44 грн., за серпень 2017 року у сумі 156 253,01 грн., за вересень 2017 року у сумі 95 522,67 грн., за жовтень 2017 року у сумі 150 248,82 грн., за листопад 2017 року у сумі 208 907,33 грн., за грудень 2017 року у сумі 190 906,94 грн., за січень 2018 року у сумі 275 226,81 грн., за лютий 2018 року у сумі 25 1400 грн., за березень 2018 року у сумі 189 817,13 грн., за травень 2018 року у сумі 117 800 грн., за червень 2018 року у сумі 30 250 грн., за липень 2018 року у сумі 59 000 грн., за серпень 2018 року у сумі 55 000 грн., за вересень 2018 року у сумі 8492 грн., за жовтень 2018 року у сумі 123 579,45 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.1, 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абз. а п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в частині несплати (не перерахування) станом на І 31.12.2018 військового збору в розмірі 55 860,93 грн. (кредиторська заборгованість станом на 31.12.2018, у тому числі за серпень 2018 року в сумі 9238,14 грн., за вересень 2018 року в сумі 15 319,79 грн., за жовтень 2018 року в сумі 16 105 грн., за листопад 2018 року в сумі 15 198 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. а п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) військового збору в розмірі 463 532,25 грн. із сум доходу у формі заробітної та/або винагороди, нарахованих (виплачених) платнику податку з порушенням строку, встановленого Кодексом для місячного податкового періоду (30 календарних днів), у тому числі: за серпень 2015 року у сумі 4903,26 грн., за вересень 2015 року у сумі 11 659,67 грн., за жовтень 2015 року у сумі 10 400 грн., за листопад 2015 року у сумі 10 488,64 грн., за грудень 2015 року у сумі 16 652,79 грн., за січень 2016 року у сумі 11 389,03 грн., за лютий 2016 року у сумі 12 994,42 грн., за березень 2016 року у сумі 10 240,86 грн., за квітень 2016 року у сумі 15 070,49 грн., за травень 2016 року у сумі 3500 грн., за червень 2017 року у сумі 15 487,93 грн., за липень 2016 року у сумі 12 948,98 грн., за серпень 2017 року у сумі 2333,21 грн., за вересень 2016 року у сумі 9888,82 грн., за жовтень 2017 року у сумі 4350 грн., за листопад 2016 року у сумі 6989,38 грн., за січень 2017 року у сумі 6902 грн., за лютий 2017 року у сумі 8718,56 грн., за березень 2017 року в сумі 12 515,94 грн., за квітень 2017 року у сумі 14 041,62 грн.; за травень 2017 року у сумі 7886,05 грн., за червень 2017 року у сумі 21 303,67 грн., за липень 2017 року у сумі 16 503,94 грн., за серпень 2017 року у сумі 8199,00 грн., за вересень 2017 року у сумі 11 454,52 грн., 17 503 грн., за листопад 2017 року у сумі 14 120 грн., за грудень 2017 року у сумі 24 391,45 грн., за січень 2018 року у сумі 23247,41 грн., лютий 2018 року у сумі 22 532,28 грн., за березень 2018 року у сумі 23 644,77 грн., за квітень 2018 року у сумі 13 467,85 грн., за травень 2018 року у сумі 8353,47 грн., за червень 2018 року у сумі 16 014,88 грн., за липень 2018 року у сумі 9089,76 грн., за серпень 2018 року у сумі 3793,82 грн., за вересень 2018 року у сумі 8377,56 грн., за жовтень 2018 року у сумі 8671,22 грн., за листопад 2018 року у сумі 3502 грн.;

ГУ ДФС у Донецькій області, на підставі висновків акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 2 травня 2019 року: № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору на загальну суму 378 073,87 грн., з якої 55 860,93 грн. податкові зобов`язання, 318 367,11 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи), 3845,83 грн. пеня; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5 260 510,71 грн., з якої 1 349 527,35 грн. податкові зобов`язання, 3 544 143,90 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи), 366 839,46 грн. пеня.

Позивач, не погодившись з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, направлено до Державної фіскальної служби України скарги від 14.05.2019 № 20/708 та № 20/0709 № 20/523.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 200/9497/19-а задоволено частково позовні вимоги Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, а саме суд: визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення від 2 травня 2019 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 30375,38 грн та нарахування пені в сумі 1275,38 грн, на загальну суму 31 650,76 грн.; визнав протиправним і скасовав податкове повідомлення-рішення від 2 травня 2019 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 581797,26 грн та нарахованої пені в сумі 71422,73 грн, на загальну суму 653 219,99 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд апеляційної інстанції у справі № 200/9497/19-а зазначив, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф та пеню до позивача за порушення строків несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) податку на доходи фізичних осіб за період з березня 2015 року по березень 2016 року, а також з військового збору за період з листопада 2015 року по березень 2016 року.

Зазначеним рішенням суду вирішено питання щодо звільнення Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП Компанія Вода Донбасу від відповідальності за встановлені в акті перевірки № 355/05-99-13-03/35581061 від 08.04.2019 порушення на підставі виданих у 2014 році сертифікатів.

ГУ ДПС, на підставі акта перевірки № 355/05-99-13-03/35581061 від 08.04.2019 і постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 200/9497/19-а, прийнято податкові повідомлення-рішення від 31.03.2020: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб і пені, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1349527,35 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2962346,64 грн, пеня 295416,73 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, у тому числі: за податковим зобов`язанням 55860,93 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 287991,73 грн, пеня 2570,45 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, рішенням Державної податкової служби України від 19.06.2020 № 19619/6/99-00-06-02-04-06 скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувані в цій справі рішення залишені без змін.

Матеріали справи містять копії платіжних доручень щодо сплати грошових зобов`язань за актом перевірки № 355/05-99-13-03/35581061 від 08.04.2019, а саме податкових зобов`язань.

У позивача наявні сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили, які були надані податковому органу: № 1735 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п.п. 100.4, 100.5 статті 100 ПК України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів; № 1736 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкових декларацій; № 1215 від 29 жовтня 2014 року, яким відповідно до п.п. 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України Добропільському ВУВКГ КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах є таке, що набрало законної сили судове рішення щодо правомірності застосування до позивача, який має сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили у 2014 році, штрафних санкцій і нарахування пені за недодержання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу.

Як визначено п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п .38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5, 168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Положеннями п.54.2 ст.54 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Із системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що податок з доходів фізичних осіб є частиною заробітної плати робітника. Специфіка податку на доходи фізичних осіб полягає у тому, що юридична особа - податковий агент не є власником оподатковуваного доходу. Законом на нього покладено обов`язки утримувати податок із суми такого доходу працівників підприємства.

Відповідно до пп.168.4.1, 168.4.4, 168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України, порядок сплати (перерахування) податку до бюджету.

Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів за місцезнаходженням відокремлених підрозділів, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості).

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів;

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

За положенням п. 171.1 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За положенням п. 127.1 ст. 127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, вказана стаття визначає відповідальність за несвоєчасну сплату податків.

Факт порушення вимог законодавства в частині несвоєчасної сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, позивачем не заперечується.

В якості підстави для скасування податкового повідомлення-рішення позивач та суд першої інстанції посилається на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, та наявність у позивача Сертифікатів Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014, набрав чинності з 15 жовтня 2014 року.

Вказаний Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669-VII визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Згідно до ст. 1 Закону, період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 р. та від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, місто Маріуполь, м. Добропілля Донецької області.

Відповідно до положень статті 10 Закону № 1669-VII, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону № 1669-VІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширювалась на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Статтею 11 цього Закону Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014р.) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014р. №44(5), який набрав чинності з 18.12.2014р. та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014р., а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин. Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі №805/385/17-а, який суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

В зазначеній постанові Верховний Суд зробив висновок про необхідність аналізування норм Податкового кодексу України та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII та межі регулювання нормами вказаного Закону податкових правовідносин і чи є такі норми спеціальними по відношенню до норм Податкового кодексу України.

Матеріали справи містять сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили, а саме:

-№ 1735 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п.п. 100.4, 100.5 статті 100 ПК України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів;

- № 1736 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкових декларацій;

-№ 1215 від 29 жовтня 2014 року, яким відповідно до п.п. 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України Добропільському ВУВКГ КП Компанія Вода Донбасу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачем Сертифікати не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 2016 2018 роки, оскільки видані до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014р. до моменту їх видачі.

Крім того, Сертифікати № 1215 та № 1735 стосується пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, стосується розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, про засвідчення неможливості своєчасної сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, у ньому не йдеться.

Сертифікат №1736 від 25 листопада 2014 року стосується пунктів 102.6-102.7 ст. 102 ПК України. Проте, вказані норми ПК України передбачають порядок прийняття керівником (його заступником) органу доходів і зборів рішення про продовження строків подання платниками податків податкової звітності.

Зазначення у вказаних Сертифікатах, що на момент їх видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такі Сертифікати засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Позивач не надав доказів звернення до ТПП України щодо засвідчення обставин непереборної сили стосовно неможливості сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 2016 2018 роки.

В матеріалах справи також відсутні докази неможливості виконати свій обов`язок щодо сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору на день спливу граничного строку, зокрема наявність у вказаний період активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, зокрема в місці знаходження позивача, тимчасове призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайний режим роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежна робота Інтернет-зв`язку тощо.

Враховуючи викладене та відсутності у сертифікатах, виданих позивачу ТПП України, посилання на вплив форс-мажорних обставин на своєчасність сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 2016 2018 роки, суд вважає безпідставним.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2020 у справі №805/574/17-а зазначив, що діючим законодавством не передбачено засвідчення суб`єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України, проте визначальним у спірних правовідносинах є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання, що має бути оцінено суб`єктом владних повноважень (відповідачем у справ) у кожному конкретному випадку при зверненні суб`єктів господарювання з відповідною заявою.

У постанові від 01.10.2019 у справі № 805/385/17-а Верховний Суд зазначив, що: - Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин; - Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Також зі змісту вказаної постанови Верховного Суду від 01.10.2019 випливає, що суди мають досліджувати обставини відносно того, які саме дії вживалися позивачем з метою своєчасного виконання його податкових зобов`язань.

Щодо посилання апелянта на оскарження в касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції у справі № 200/9497/19-а, суд зазначає, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року набрала законної сили, а оскаржувані у вказаній справі податкові повідомлення-рішення № від 2 травня 2019 року і № від 2 травня 2019 року в силу положень Податкового кодексу України є відкликаними, отже рішення не впливає на правомірність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень на даний час.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. у справі № 200/7008/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. у справі № 200/7008/20-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 01 березня 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко