Справа № 824/736/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р. м. Чернівці Справа № 824/736/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 30 червня 2017 року №9375-13.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуваним рішенням визначено суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн, яке є протиправним, оскільки податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Посилаючись на підпункт 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 Податкового кодексу України зазначила, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Оскільки Чернівецька міська рада не оприлюднила рішення про встановлення місцевих податків та зборів у встановлений період, у позивача відсутній обов`язок сплачувати транспортний податок у 2017 році. Окрім того вказала, що її автомобіль не підпадає під показники автомобіля, за який необхідно сплачувати транспортний податок, а саме транспортні засоби з об`ємом двигуна 3000 та більше см.куб., так як згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, об`єм двигуна її автомобіля складає 2,967 см.куб.

Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги задовольнив повністю.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 24 січня 2018 року залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернівецькій області задоволено частково. Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року скасовано, а справу №824/736/17-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 02 лютого 2021 року о 14:00.

02 лютого 2021 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесеннями до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника податкового органу та замінено Головне управління ДФС у Чернівецькій області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з підстав, викладених у поданих раніше заявах по суті справи.

У ході судового розгляду цієї справи судом звернуто увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року вказано, зокрема, про необхідність вирішення питання про залучення до участі у справі Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На запитання суду, представники сторін вказали про відсутність необхідності залучення до участі у розгляді даної справи Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки рішення у цій справі не впливатиме на права та обов`язки Мінекономрозвитку.

Крім цього, на виконання вказівок постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року судом з`ясовано, що позивач не зверталась до податкового органу з заявою про проведення звірки даних щодо наявного у неї автомобіля у разі виявлення розбіжностей.

Також на виконання вказівок суду касаційної інстанції судом прийнято рішення про витребування у Головного управління ДПС у Чернівецькій області інформації, яка стала підставою для прийняття спірного у цій справі податкового повідомлення-рішення, а у Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - інформації (станом на 2017 рік) щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля «Ауді А8» з об`ємом циліндра двигуна 2967 куб.см., дизель, 2014 року випуску, для цілей оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області виконано ухвалу суду про витребування доказів.

До суду від представників сторін надійшли заява та клопотання про подальший розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності автомобіль марки Audi, модель A8, легковий седан-В, 2014 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2967 куб. см, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № IMPR-78611/2016p, актом прийняття-передачі транспортних засобів №IMPR-78611/2016p та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Центром 7341 від 10.05.2016.

Згідно з рішенням Чернівецької міської ради 65 сесії VI скликання від 25.06.2015 №1635 "Про справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень" встановлено на території м.Чернівці транспортний податок.

Рішенням Чернівецької міської ради 2 сесії VII скликання від 28.01.2016 № 80 "Про внесення змін до рішення міської ради VI скликання від 25.06.2015 № 1635 "Про справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень" затверджено положення про транспортний податок в новій редакції, де об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Рішенням Чернівецької міської ради 21 сесії VII скликання від 09.02.2017 №581 "Про внесення змін до рішення міської ради VI скликання від 25.06.2015 № 1635 та рішення міської ради VII скликання від 28.01.2016 № 80 щодо справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів" замінено підпункт 3.1 пункту 3 Положення про транспортний податок , а саме цифру " 750" замінено цифрою " 375".

ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №9375-13 від 30.06.2017, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем "транспортний податок, сплачений фізичними особами, які є власниками транспортних засобів" у сумі 25000,00 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач 16.08.2017 звернулася зі скаргою до Державної фіскальної служби України, в якій просила скасувати податкове повідомлення-рішення №9375-13 від 30.06.2017.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 01.09.2017 №11270/П/99-99-11-02-01-14 податкове повідомлення-рішення №9375-13 від 30.06.2017 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 30.06.2017 №9375-13, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи". Згідно вказаного нормативно-правового акта статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Законом України №1791-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році", що набрав чинності 01.01.2017, внесено зміни до Податкового кодексу України, у зв`язку з чим п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Базою оподаткування у відповідності до п.п.267.3.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з положеннями п.267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено транспортний податок.

Встановлення податку на майно, зокрема у частині транспортного податку, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому, такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.

У подальшому, з 1 січня 2017 року набув чинності Закон України від 20.12.2016 № 1791-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" (далі - Закон № 1791).

Пунктом 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного закону установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Рішенням Чернівецької міської ради від 09.02.2017 №581 внесено зміни до рішення міської ради VI скликання від 25.06.2015 №1635 та рішення міської ради VII скликання від 28.01.2016 №80 щодо справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів, зокрема, в частині визначення вимог до об`єкта оподаткування транспортним податком.

Згідно з загальноприйнятою у правозастосуванні юридичною кваліфікацією змін до податкового законодавства Закон, який вносить зміни всупереч підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України вважається чинним, оскільки не суперечить Конституції, як і іншим нормативно-правовим актам, аналогічно щодо місцевих податків і зборів, право на встановлення яких законодавчо передано органам місцевого самоврядування. Проте норма підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлює обмеження, не передбачаючи жодних наслідків (зокрема санкцій) у разі його порушення.

Отже, за вказаних обставин недотримання законодавцем приписів підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України само по собі не може бути підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, при винесенні якого відповідачем дотримано приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, контролюючий орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими.

Оскільки місцевою радою прийнято рішення на виконання норм Закону №909-VІІІ (оскарження яких на предмет правомірності, законності не здійснене), без участі контролюючого органу в процесі внесення змін до об`єкту оподаткування, враховуючи чинність нормативно - правових актів на час прийняття податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Отже, твердження позивача, що положення щодо транспортного податку мають застосовуватись контролюючим органом не раніше 2018 року є безпідставними.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі палати висловленій у постанові від 15.05.2019 за результатами розгляду справи № 825/1496/17.

Щодо при вирішенні питання, чи є транспортний засіб позивача об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, суд виходить із наступних положень нормативно - правових актів.

Із набранням чинності вказаними вище положеннями ПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 21.12.2016 №1791-VІІІ щодо об`єкта оподаткування), власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, є платниками транспортного податку.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком встановлений "Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів", затвердженою 18.02.2016 постановою Кабінету Міністрів України №66 (далі - Методика).

Відповідно до п.2. Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку).

Згідно з пунктом 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Згідно з пунктом 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 визначена у розмірі 3200 гривень.

Отже, об`єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн 00 коп. (1200000 грн 00 коп. = 3200 грн 00 коп. х 375).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 350 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

У ході судового розгляду справи судом на виконання вказівок, наведених у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року, прийнято рішення про витребування у Головного управління ДПС у Чернівецькій області інформації, яка стала підставою для прийняття спірного у цій справі податкового повідомлення-рішення, а у Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - інформації (станом на 2017 рік) щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля «Ауді А8» з об`ємом циліндра двигуна 2967 куб.см., дизель, 2014 року випуску, для цілей оподаткування транспортним податком у 2017 році.

На виконання ухвали суду про витребування доказів з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до суду надійшов лист, в якому повідомлено, що враховуючи, що 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, а тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб.см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра. Автомобіль Ауді А8 з об`ємом циліндра двигуна 3,0 літра, дизель до 4 років експлуатації (включно) включено до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. Розрахована у 2017 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля «Ауді А8» з об`ємом циліндра двигуна 3,0 літра, дизель, 2014 року випуску становила 1 248 016,50 гривень (з ПДВ).

На виконання ухвали суду про витребування доказів з Головного управління ДПС у Чернівецькій області надійшов лист разом з інформацією з ІС «Податковий блок» щодо об`єкту оподаткування - автомобіля ОСОБА_1 та розрахунок вартості вказаного транспортного засобу з офіційного сайту Мінекономрозвитку.

Так, згідно указаного вартість автомобіля «Ауді А8» 2014 року випуску становить 1 391 704,65 грн.

За таких обставин, враховуючи, що отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля «Ауді А8» з об`ємом циліндра двигуна 3,0 літра, дизель, 2014 року випуску свідчить про те, що така вартість станом на 01 січня 2017 року становила понад 1 200 000 грн 00 коп. і такою інформацією володів податковий орган, то суд приходить до висновку, що належний позивачу автомобіль був об`єктом оподаткування у 2017 році й відповідачем правомірно прийнято оскаржуване у цій справі рішення про визначення податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок, сплачений фізичними особами, які є власниками транспортних засобів" у сумі 25000,00 грн.

На переконання суду, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Слід також зазначити, що положеннями пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України передбачено право фізичних осіб-платників податку звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

В ході судового розгляду справи у судовому засіданні 02 лютого 2021 року судом у представника позивача з`ясовано, що позивач не зверталась із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, здійсненого податковим органом, зокрема, щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, який зареєстрований за позивачем, до об`єкту оподаткування транспортним податком. А тому посилання позивача на те, що середньоринкова вартість його автомобіля не перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року, суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилання позивача на положення пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, то такі суд вважає безпідставними і тому, що Законом №909-VIII змінено лише визначення об`єкта оподаткування транспортним податком, а не запроваджено транспортний податок як такий. Разом з тим, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". В даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об`єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, та якими має бути запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку, встановленого ПК України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому пп. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 ПК України.

Відтак, суд вважає необґрунтованими та безпідставними заявлені позовні вимоги, вони задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 02 березня 2021 року.

Повне найменування сторін: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200-А).

Суддя О.П. Лелюк