Справа № 160/12354/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 160/12354/19

адміністративне провадження № К/9901/5827/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 160/12354/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ЕНЕРГОПАРТНЕР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОПАРТНЕР» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, про відмову в такій реєстрації, а саме:

від 01 листопада 2019 року № 1320469/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 13 травня 2019 року № 2;

від 01 листопада 2019 року № 1320482/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 03 червня 2019 року № 1;

від 01 листопада 2019 року № 1320474/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 14 червня 2019 року № 2;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «ІК «ЕНЕРГОПАРТНЕР» податкові накладні:

від 13 травня 2019 року № 2 на суму 1435770 грн, в т.ч. ПДВ 239295 грн направлена 25 травня 2019 року;

від 03 червня 2019 року № 1 на суму 3580435,8 грн, в т.ч. ПДВ 596739,3 грн направлена 24 червня 2019 року;

від 14 червня 2019 року № 2 на суму 933011,4 грн, в т.ч. ПДВ - 155501,9 грн направлена 27 червня 2019 року, виписані у зв`язку із наданням послуг Державному підприємству «ДГ «Іванівка» ІСГ ПС НААН»;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ІК «ЕНЕРГОПАРТНЕР» судові витрати в сумі 25763 грн, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 5763 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року справу визначено незначної складності. Судом вирішено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позов задоволений частково, а саме:

- визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, про відмову в такій реєстрації, а саме:

від 01 листопада 2019 року № 1320469/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 13 травня 2019 року № 2;

від 01 листопада 2019 року № 1320482/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 03 червня 2019 року № 1;

від 01 листопада 2019 року № 1320474/36841575 про відмову реєстрації податкової накладної від 14 червня 2019 року № 2;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОПАРТНЕР» податкові накладні:

від 13 травня 2019 року № 2 на суму 1435770 грн, в т.ч. ПДВ 239295 грн направлена 25 травня 2019 року;

від 03 червня 2019 року № 1 на суму 3580435,8 грн, в т.ч. ПДВ 596739,3 грн направлена 24 червня 2019 року;

від 14 червня 2019 року № 2 на суму 933011,4 грн, в т.ч. ПДВ 155501,9 грн направлена 27 червня 2019 року, датою їх фактичного подання;

- стягнуто на користь ТОВ «ІК «ЕНЕРГОПАРТНЕР» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, змінено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 160/12354/19, а саме: в абзаці шостому та сьомому резолютивної частини слова та цифри « 5000 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок)» замінено словами та цифрами « 2500 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 160/12354/19 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, 22 лютого 2021 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч. 1 ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 6 ст.12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (ч. 4 ст. 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не вбачається.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні ч. 3 та 4 ст. і 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 КАС України, відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 160/12354/19.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов