Справа № 160/11793/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняЗакопай А.Р.
позивача представника позивача представника відповідача 1 Сисуєва Я.І. Дорошенка С.М. Григоренко А.В.
25.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.08.2020 року, просив:
- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 в якості фізичної особи-підприємця - з дня внесення 18.05.2016 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Садиленко О.В. відомостей щодо нього до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в червні 2019 позивач отримав вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, як фізичною особою-підприємцем. При цьому позивач стверджує, що документи на реєстрацію фізичною особою-підприємцем не подавав, відтак не є фізичною особою-підприємцем. Оскільки, на думку позивача, відповідач з порушенням вимог законодавства вніс до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про проведення державної реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем, з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивач звертається до суду. Вважає, що оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) винесені помилково, є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Представником Головного управління ДФС в Дніпропетровській області 28.12.2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що обов`язок сплати єдиного внеску визначений законом. За даними інформаційної бази податкового органу, позивач обліковується як суб`єкт підприємницької діяльності та має заборгованість зі сплати єдиного внеску, за таких обставин спірні вимоги є обґрунтованими та такими, що прийняті на підставі, в порядку та у спосіб, що визначені законом.
28.01.2020 року представником Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надано заперечення на позовну заяву в яких зазначено, що Департамент просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсною та скасування державної реєстрації ФОП ОСОБА_1 з наступних підстав. Так, державний реєстратор при здійсненні будь-яких реєстраційних дій керується Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», який є спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до положень даного Закону та чинного законодавства України, одним із основних принципів державної реєстрації є заявницький принцип, тобто про державну реєстрацію фізичною особою - підприємцем, зміни, які відбулись у фізичної особи-підприємця, та прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності, заявляється до органу державної реєстрації шляхом подання заявником певного пакету документів визначеного Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». За власною ініціативою орган державної реєстрації не має права здійснювати будь-які реєстраційні дії. Відповідно до діючого законодавства на державного реєстратора не покладено обов`язок щодо перевірки наявності дійсної волі та волевиявлення осіб, достовірності фактів та подій, викладених в документах, що подаються заявником для проведення певних реєстраційних дій. Також, чинним законодавством передбачено, що відповідальність за невідповідність документів несуть заявники. Згідно відомостей з ЄДР 18.05.2016 року ОСОБА_1 було надано пакет документів встановлених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», на підставі якого державним реєстратором було проведено державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, з боку державного реєстратора були чітко дотримані вимоги чинного законодавства.
В судовому засіданні 29.01.2021 року позивач та представник позивача вимоги позовної заяви підтримали повністю та просили її задовольнити.
В судовому засіданні 29.01.2021 року представник відповідача ГУ ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання 29.01.2021 року не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в відзиві на позовну заяву від 28.01.2020 року заявив прохання про розгляд справи без участі представника.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
11.05.2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було винесено вимогу №2175-52/04-63 про сплату боргу (недоїмки) на адресу ФОП ОСОБА_1 на суму 21 030,90 грн.
12.06.2019 року з метою з`ясування обставин позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області в якій просив провести перевірку обставин реєстрації його в якості ФОП, яку він не здійснював та скасувати або відкликати помилково винесену вимогу від 11.05.2019 року.
Позивач в позовній заяві зазначає, що ніколи, в тому числі у 2016 році не звертався до відповідного органу для реєстрації його як фізичної особи-підприємця. Про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець дізнався після отримання податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, як фізичною особою-підприємцем.
02.07.2019 року позивач звернувся до органу ДФС за місцем проживання- Соборного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області із письмовою заявою про скасування винесеної вимоги як помилкової через безпідставність внесення його персональних даних до реєстру фізичних осіб - підприємців, його непричетність до подання заяви про державну реєстрацію.
Крім того, 11.02.2020 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було винесено вимогу №2175-52/04-63 про сплату боргу (недоїмки) на адресу ФОП ОСОБА_1 на суму 29 293,44 грн.
Наведені обставили зумовили звернення позивача до суду.
Вирішуючи даний спір, суд застосовує наступні норми права та виходить з наступних мотивів.
Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 N 755-IV (далі Закон N 755-IV). Суд застосовує цей Закон в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин 01.01.2016 року.
Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону N 755-IV, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.
Згідно абз. 8 частини 1 статті 1 Закону N 755-IV, заявник - це фізична особа, яка має намір стати підприємцем, або уповноважена нею особа - у разі подання документів для державної реєстрації фізичної особи підприємцем.
У відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону N 755-IV, реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, що подавалися для проведення реєстраційних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону N 755-IV, дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.
Згідно частини 1 статті 9 цього Закону, відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 14 Закону №755, документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє свій паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне або тимчасове проживання.
У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.
Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.
Статтею 15 передбачено вимоги до оформлення документів, що подаються для державної реєстрації. Так, документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати, зокрема, таким вимогам: документи мають бути викладені державною мовою та додатково, за бажанням заявника, - іншою мовою (крім заяви про державну реєстрацію); текст документів має бути написаний розбірливо (машинодруком або від руки друкованими літерами); заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена.
Відповідно частини 1 статті 18 Закону №755, для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подається такий обов`язковий документ, як заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем.
Згідно частини 5 та 6 статті 18 Закону №755, якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє свій паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне чи тимчасове проживання.
У разі подання документів, крім випадку, коли відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі, представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.
Стаття 25 передбачає порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. Так, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, документів, що подаються заявником для державної реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів юридичної особи.
Виходячи із наведених вище приписів Закону N 755-IV, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем повинна подати державному реєстратору за місцем проживання визначений законом перелік документів у електронній або паперовій формі. У паперовій формі документи надаються наступними шляхами: особисто, або надісланням листом з описом вкладення, при обранні такого шляху подання документів підпис заявника на заяві повинен бути нотаріально посвідчений, або через уповноважену особу
Як вбачається із внутрішнього опису документів реєстраційної справи №2 224 107052_47, для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 державному реєстратору були надані в паперовій формі наступні документи: заява на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, копія картки фізичної особи платника податків Державної податкової інспекції про те, що ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер.
Із матеріалів реєстраційної справи судом встановлено відсутність нотаріально посвідчених підписів заявника (позивача) на заяві та відсутність листа з описом вкладення, що є свідченням того, що такі документи не надсилались рекомендованим листом з описом вкладення. Також матеріали реєстраційної справи не містять доказів подання таких документів уповноваженою особою заявника (позивача). Отже, можна припустити, що такі документи подавались заявником особисто, адже іншого шляху подання документів в паперовій формі для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця Закон N 755-IV не містив.
При цьому, позивач в судовому засіданні пояснив, що ніколи, в тому числі у 2016 році, не звертався до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, не заповняв власноручно та особисто не підписував заяву на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, нікого не уповноважував від його імені подавати документи для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.
Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог Закону N 755-IV заповнюється машинодруком або від руки друкованими літерами.
З аналізу наведеного можна зробити висновок, що вимог до заповнення заяви особисто заявником такий не містить, така вимога є лише щодо підпису.
Отже, предметом доказування у цій справі є встановлення або спростування факту саме підписання позивачем заяви на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, на підставі якої 18.05.2016 року зроблений запис про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця.
Тому з метою ідентифікації виконавця підпису в заяві на проведення державної реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, суд призначив судову почеркознавчу експертизу.
Згідно висновку експерта від 23.11.2020 №19/104-7/7/734:
Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «підпис» заяви про державну реєстрації фізичної особи підприємця від 18.05.2016 року реєстраційної справи №2 224 107052_47 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Рукописні записи « ОСОБА_1 » у графі «прізвище, ініціали» заяви про державну реєстрації фізичної особи підприємця від 18.05.2016 року реєстраційної справи №2 224 107052_47 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Цифрові записи « 18.05.2016» у графі «дата» заяви про державну реєстрації фізичної особи підприємця від 18.05.2016 року реєстраційної справи №2 224 107052_47 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Рукописні записи « ОСОБА_1 » у графі «Заявник (прізвище, ініціали заявника)» опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» від 18.05.2016 року - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Підпис від імені ОСОБА_1. в графі «Заявник (підпис)» опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» від 18.05.2016 року - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Цифрові записи « 18.05.2016» у графі «Заявник (дата)» опису документів, що надаються фізичною особою. Державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» від 18.05.2016 року - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Суд, зважаючи на висновки експертизи, які підтверджують, що підписи в заяві на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця позивача виконані не позивачем, а іншою особою, пояснення позивача, надані в суді, приходить до висновку, що проведена відповідачем державна реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.05.2016 є протиправною.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача в даній справі, суд виходить з того, що відповідно до приписів Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" підставою для скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу є ухвалення відповідного судового рішення.
При цьому, таке рішення реалізується шляхом внесення відповідного запису (записів) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 245 КАС України, суд у разі задоволення позову може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про доцільність визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 18.05.2016 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.05.2016.
Щодо вимог позивача про скасування вимог зі сплати єдиного внеску, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.
Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI).
Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).
Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Спірним в цій справі є питання наявності у позивача як особи, підприємницька діяльність якого фактично не здійснювалась, та відносно якого судом встановлено протиправність реєстрації його як фізичну особу-підприємця у ЄДР, обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.
Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема фізичних осіб - підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.
Відтак, Законом № 2464-VІ визначено, що початком нарахування єдиного внеску, для фізичних осіб-підприємців є дата державної реєстрації фізичної особи як підприємця, а закінчення нарахування єдиного внеску для цієї категорії осіб є дата внесення до ЄДР запису про припинення підприємницької діяльності.
Разом з тим, в межах розгляду даної справи судом встановлено протиправність державної реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності та помилковість внесення його даних до ЄДР.
Оскільки обов`язковою підставою для нарахування єдиного внеску в контексті спірних правовідносин відповідно до Закону № 2464-VI є факт реєстрації особи суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), визнання судом протиправною та скасування державної реєстрації ОСОБА_1 , а отже відсутність в ЄДР правдивих та вірних відомостей про реєстрацію позивача протягом періоду, за який нараховано відповідачем єдиний внесок, дає підстави для висновку про те, що позивач не був платником єдиного внеску в розумінні Закону № 2464-VI.
Зазначене свідчить про протиправність спірних вимог про донарахування єдиного внеску та необхідність їх скасування.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача про заборону контролюючому органу здійснювати дії щодо стягнення суми заборгованості за спірними вимогами, як за податковим боргом, не підлягає задоволенню, оскільки по перше, здійснення дій щодо адміністрування податків, які включають в себе й стягнення заборгованості теж, відноситься до кола виключної компетенції податкового органу, втручання в яку суперечить завданням адміністративного судочинства. Крім того, з огляду на те, що судом скасовано вимоги, які є підставою для донарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску, то у контролюючого органу відсутні правові підстави для вчинення дії щодо стягнення заборгованості, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем в майбутньому будуть здійснюватися подібні дії за скасованими вимогами.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 609, 20 грн. (768,40 грн. +840,80 грн.) та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1 125, 12 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та витрати зі сплати судового збору у розмірі 768, 40 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1 125, 12 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
Керуючись ст.ст.243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати запис про державну реєстрацію ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), в якості фізичної особи-підприємця - з дня внесення 18.05.2016 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Садиленко О.В. відомостей до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Визнати протиправною та скасувати вимогу від 11.02.2020 року №2175-52/04-63 ГУ ДФС України у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) на суму 29 293, 44 грн.
В іншій частині позовних вимог-відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплату судового збору у розмірі 1 609, 20 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1 125, 12 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплату судового збору у розмірі 768, 40 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1 125, 12 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 лютого 2021 року.

Суддя С.І. Озерянська