Справа № 160/6636/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/6636/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року (суддя Кальник В.В., м. Дніпро) у справі № 160/6636/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МГ Автомотів»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

встановив:

У червні 2020 року ТОВ «МГ Автомотів» звернулось до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020 та скасувати його;

- визнати протиправною картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110320/2020/00049 від 05.02.2020 та скасувати її.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення мотивоване відсутністю розбіжностей у числовому значенні митної вартості, задекларованої позивачем у гр. 22 митної декларації № UA110320/2020/001185 від 27.01.2020.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо загального характеру Прайс-листа від 20.01.2020, з якого вбачається, що вартість товару сформована Постачальником компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» спеціально для позивача. Також, скаржник зазначив, що позивачем не підтверджено правильність перерахунку вартості товару з валюти євро у національну валюту Польщі - злотий. Крім того, платіжне доручення без вказівки в ньому на рахунок-фактуру (інвойс) на підставі яких здійснено платіж, не є доказом для доведення митної вартості товару, оскільки сплачена сума не відповідає вартості товару за специфікацією.

Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на обставини, що були викладені у позовній заяві вказав, що остання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 24.02.2021 представники сторін підтримали свої доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що 01.08.2014 між позивачем і компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» (Польська Республіка), яка є безпосереднім виробником товару, було укладено Контракт № 1/2014 (надалі - «Контракт»), з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого Постачальник (компанія «POLMOstrow Sp. z o.o.») зобов`язується передати у власність, а Покупець (Позивач) прийняти і оплатити глушники, вихлопні труби та їх частини.

На виконання умов Контракту, компанією «POLMOstrow Sp. z o.o.» 24.01.2020 відвантажено на адресу Позивача товар на підставі наступних товаросупровідних документів:

- митна декларація країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020;

- міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020;

- рахунок-фактура № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020;

- протокол загрузки (Пакувальний лист) від 24.01.2020 до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020;

- специфікація виробника Товару № 10 від 24.01.2020 до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020;

- специфікація № 10 від 24.01.2020 до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014.

27.01.2020 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби Позивачем була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ЕА, якій присвоєно № UA110320/2020/001185 (надалі - «ЕМД»).

Перелік товарів за вказаною ЕМД склали глушники та вихлопні труби; їх частини до легкових автомобілів не для промислового складання моторних транспортних засобів (код УКТЗЕД ).

До поданої ЕМД Позивачем було додано наступні документи:

- відомості про Контракт № 1/2014 від 01.08.2014;

- відомості про Доповнення № 2/2015 від 17.09.2015 до Контракту №1/2014 від 01.08.2014;

- копія Доповнення № 4/2018 від 20.12.2017 до Контракту №1/2014 від 01.08.2014;

- копія Доповнення № 5/2018 від 20.05.2019 до Контракту №1/2014 від 01.08.2014;

- копія Доповнення № 6/2019 від 06.08.2019 до Контракту №1/2014 від 01.08.2014;

- копія Митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020;

- копія Міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020, з перекладом;

- копія Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020, з перекладом;

- копія Протоколу загрузки (Пакувального листа) від 24.01.2020 до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020, з перекладом;

- копія Специфікації виробника товару № 10 від 24.01.2020 до Рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020, з перекладом;

- копія Специфікації № 10 від 24.01.2020 до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014, з перекладом;

- копія Сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0016476 від 24.01.2020, з перекладом;

- Витяг з каталогу виробника від 24.01.2020 «Елементи вихлопної системи (глушники та вихлопні труби, їх частини) до автомобілів;

- копія Комерційної пропозиції від 20.01.2020;

- відомості про Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 012959г9пп від 08.04.2019;

- відомості про Додаток № 1 від 08.04.2019 до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 012959г9пп від 08.04.2019;

- копія Страхового сертифікату № 012959г9пп/92 від 24.01.2020;

- копія Договору транспортного експедирування № 01/2020-М від 03.01.2020;

- копія Рахунку на оплату № 24-01/003 від 24.01.2020;

- копія Довідки про транспортні витрати № 24/01-1 від 24.01.2020;

- копія Довідки про транспортні витрати № 17 від 24.01.2020;

- копія Заявки № 17 від 24.01.2020;

- копія Замовлення № 1MG/2020 від 20.01.2020;

- копія Листа від 15.02.2019;

- копія Постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2014 по справі № 816/3712/14;

- копія Ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2014 по справі № 816/3712/14;

- копія Ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 по справі № 816/3712/14;

- Декларація митної вартості до ЕМД № UA110320/2020/001185 у формі електронного документу.

29.01.2020 о 10 год. 16 хв. на адресу Позивача надійшло Повідомлення № 236711, відповідно до якого посадова особа Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава», витребувала документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Листом № 29/1 від 29.01.2020 Позивачем на адресу митного органу, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково було надано копії наступних документів:

- прибуткової накладної № 3377 від 17.12.2019;

- платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 97 від 13.01.2020;

- прайс-листа виробника товару від 20.01.2020.

29.01.2020 на адресу Позивача надійшло Повідомлення митного органу № 236787, згідно якого подані до митного оформлення документи, нібито, мають розбіжності та не містять відомостей щодо усіх складових митної вартості імпортованих товарів. Крім того, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

На виконання зазначеної вище вимоги Позивачем було підготовлено та направлено на адресу скаржника Лист № 31 від 04.02.2020, а також Лист № 32 від 04.02.2020 з наданням пояснень по суті викладених у повідомленнях митного органу 236787 від 29.01.2020, № 236817 від 29.01.2020,

№ 236820 від 29.01.2020 обставин, а також з наданням копій додаткових документів, які підтверджують заявлену Позивачем митну вартість товарів, а саме:

- оборотно-сальдової відомості по рахунку 632 за 2019 рік станом на 31.12.2019;

- прибуткової накладної № 161 від 04.02.2019;

- прибуткової накладної № 359 від 29.03.2019;

- прибуткової накладної № 614 від 04.06.2019;

- прибуткової накладної № 1359 від 22.07.2019;

- прибуткової накладної № 1652 від 16.08.2019;

- прибуткової накладної № 1815 від 03.09.2019;

- прибуткової накладної № 1943 від 12.09.2019;

- прибуткової накладної № 2308 від 07.10.2019;

- прибуткової накладної № 3377 від 17.12.2019 (повторно);

- оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 за грудень 2019 року станом на 31.12.2019;

- платіжного доручення № 4509 від 29.01.2020 про сплату автотранспортних послуг в сумі 18 804,97 грн. згідно Рахунку №24-01/003 від 24.01.2020;

- перекладу Рахунка-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020;

- перекладу Специфікації № 10 від 24.01.2020 до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014;

- перекладу Митної декларації країни відправлення № 20PL394010E0063465 від 24.01.2020;

- заяви постачальника стосовно транспортних витрат на експорт від 24.01.2020, з перекладом;

- заяви про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019;

- ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019;

- рахунку-фактури № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019, з перекладом;

- доповнення №1/2014 від 01.08.2014 до Контракту № 1/2014 від 01.08.2014;

- листа від постачальника від 31.01.2020;

- листа щодо експортної декларації від постачальника від 31.01.2020.

Також позивачем було заявлено про неможливість подання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Лист №31 містив прохання завершити митне оформлення за електронною митною декларацією від 27.01.2020 №UA110320/2020/001185 у строки, передбачені ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України.

05.02.2020 на адресу позивача надійшло Повідомлення митного органу № 237669, згідно якого за фактом опрацювання додаткових документів, наданих позивачем разом з Листом № 32 від 04.02.2020, у митного органу були достатні підстави вважати, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки недостовірності, що у свою чергу дає підстави митному органу відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України письмово вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000073/2 від 05.02.2020, а 10.02.2020 Позивачу було видано нарочно в паперовому вигляді Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110320/2020/00049 від 05.02.2020.

Правомірність вказаного Рішення, а також Картки відмови є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

Вказані рішення скаржника обґрунтовані посиланням митного органу на наявність розбіжностей у поданих Позивачем до митного оформлення 27.01.2020 документах відомостей щодо митної вартості товарів, задекларованих у ЕМД № UA110320/2020/001185 від 27.01.2020, які не були усунуті Позивачем внаслідок надання ним додаткових документів.

Отже, встановленню у межах цієї справи підлягає факт наявності вказаних розбіжностей, а також їх усунення Позивачем шляхом надання додаткових документів.

Враховуючи норми ч. 1 ст. 308 КАС України щодо перегляду судом апеляційної інстанції справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів при вирішенні справи виходить з наступного.

У повідомленні митного органу декларанту від 29.01.2020 скаржником зазначено, що поставка товару здійснюється згідно Контракту № 1/2014 від 01.08.2014. Відповідно до умов п. 5.1 Контракту ціни на товари формуються виходячи з діючих цін Постачальника. Окрім того, вказаним пунктом Контракту передбачено право Постачальника надавати знижки. Наданий прайс-лист від 20.01.2020 має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 Митного кодексу України, адже містить виключно перелік товарів, заявлених за митною декларацією № UA110320/2020/001185. Крім того, у наданому прайс-листі від 20.01.2020 зазначено ціни, які відповідають лише конкретній партії оцінюваного товару. Вищезазначене може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Вказані обставини викладені також скаржником у апеляційній скарзі.

Разом із цим, доводами апеляційної скарги не спростовано твердження позивача, що у наданих Постачальником, який являється безпосереднім виробником товару, комерційних документах на відвантажену партію товару (згідно Міжнародної автотранспортної накладної (CMR) А № 0138092 від 24.01.2020), які містять цінові значення товарів, а саме в Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020, в Специфікації № 10 від 24.01.2020 до Контракту, в Комерційній пропозиції від 20.01.2020, в Прайс-листі виробника (Постачальника) товару від 20.01.2020, - не зазначені дані щодо наявності знижок або дисконту на ціну товару та числові дані таких знижок чи дисконту, що свідчить про їх відсутність, а передбачена у п. 5.1. Контракту умова про можливість надання Постачальником знижки є його абсолютним правом, а не обов`язком.

Отже, припущення митного органу щодо наявності знижок або дисконту на оцінювані товари не підтверджено матеріалами прави.

Щодо суб`єктивного характеру наданого Позивачем прайс-листа від 20.01.2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останній має об`єктивний характер, оскільки зі змісту вказаного прайс-листа не вбачається складання його виключно на адресу Позивача (т. 1 а.с. 141-143).

Форма та зміст наданого Прайс-листа виробника товару визначається виключно Постачальником, з урахуванням вимог, необхідних для ідентифікації товарів, та містить інформацію відносно товарів, які визначені Постачальником. Водночас, посилання скаржника на те, що вказаний прайс-лист має містити інформацію відносно всього асортимента Постачальника не має нормативного обґрунтування.

Також, скаржником не спростовано те, що об`єктивний характер Прайс-листа від 20.01.2020 підтверджено листом Постачальника від 31.01.2020 (т. 1 а.с. 201).

Крім того, колегія суддів зазначає, що прайс-лист виробника товару не є документом, який має бути наданий декларантом на підтвердження митної вартості товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Також, митним органом не зазначено яким чином характер прайс-листа впливає на визначення числового значення митної вартості, яка підтверджена перш за все Специфікацією № 10 від 24.01.2020 до Контракту, а також Рахунком-фактурою № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 та повністю відповідає митній вартості, що зазначена декларантом у гр. 22 митної декларації

№ UA110320/2020/001185 (т. 1 а.с. 73-79, а.с. 61-64).

Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо формування Постачальником вартості спеціально для Позивача, що свідчить про наявність розбіжностей у вартості товару, що визначена Рахунком-фактурою № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020.

Також, скаржником у апеляційній скарзі зазначено, що згідно повідомлення митного органу від 29.01.2020, п. 5.2 Контракту передбачено, що вартість товару зазначається у валюті євро після перерахунку згідно з середнім курсом Національного Польського Банку. Наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 24.01.2020 №FE 10/WY/2020 містить інформацію про те, що загальна вартість товару становить 24 850,55 євро, що в перерахунку на польський злотий за курсом 1 євро = 4,30 польських злотих складає 106 857,37. Враховуючи дату складання рахунку 24.01.2020 за інформацією сайту у всесвітній мережі Інтернет www.nbp.pl, було встановлено, що станом на дату 23.01.2020, що передує даті рахунку і відповідає правилам застосування курсів валют відповідно до законодавства Польщі, курс 1 євро становить 4,2463 польських злотих. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 164,82 євро. Станом на 24.01.2020 курс злотого до євро становив 4,2461. За цим курсом вартість товару у злотих на рівні 106 857,37 становить 25 166,00 євро. Враховуючи вищезазначене, числове значення перерахунку у національну валюту Польщі є невірним. Згідно наданої митної декларації країни відправлення від 24.01.2020 № 20PL394010E0063465 вартість товару на умовах EXW у польських злотих становить 107 678,00. Під час перерахунку даної суми у євро за курсом Міністерства фінансів Польщі на січень 2020 року, встановленого для використання в митних цілях згідно офіційного сайту www.podatki.gov.pl) - 1 євро = 4,2644 польських злотих, становить 25 250,45 євро.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 5.2 Контракту від 01.08.2014 у редакції доповнення до вказаного контракту від 01.08.2014, ціна має бути виставлена Постачальником у валюті євро після перерахунку згідно середнього курсу національного Польського Банку у день виставлення інвойсу або згідно іншого курсу, встановленого Постачальником (т. 1 а.с. 199).

Отже, ціна за спірний товар має бути зафіксована у валюті євро за курсом, що визначений Постачальником.

Матеріалами справи підтверджено, що ціна за придбаний Позивачем товар визначена Постачальником у Специфікації № 10 від 24.01.2020 до Контракту, а також у Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020 на рівні 24 850,55 євро, що відповідає положенням п. 5.2 Контракту від 01.08.2014 у редакції доповнення до вказаного контракту від 01.08.2014 (т. 1 а.с. 73-79, а.с. 61-64).

Суд не приймає до уваги посилання скаржника на розбіжності у ціні товару внаслідок перерахування його вартості на валюту Польщі - злотий, оскільки визначення ціни товару у вказаній валюті Контрактом № 1/2014 від 01.08.2014 та його доповненнями не передбачено.

Також, посилання скаржника у апеляційній скарзі на попередньо оформлені декларації ТОВ «МГ Автомотів», а також на законодавство Польщі, яким визначено правила застосування курсів валют не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не має жодного документального підтвердження зі сторони останнього.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що визначення ціни товару у валюті євро за певним курсом валют згідно Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 покладено на Постачальника та не залежить від позивача.

Враховуючи те, що числова вартість товару, визначена Постачальником згідно контракту № 1/2014 від 01.08.2014, у Специфікації № 10 від 24.01.2020 до Контракту, а також у Рахунку-фактурі № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020, які є документами, що підтверджують митну вартість товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та не мають жодних розбіжностей у числовому значенні заявленої декларантом митної вартості, що становить 24 850,55 євро, колегія суддів зазначає про відсутність розбіжностей у задекларованій позивачем митній вартості товару.

Крім того, у повідомленні від 29.01.2020 митним органом зазначено, що згідно п. 2.1.1 Контракту № 1/2014, товар постачається на умовах EXW Wysocko Wielkie (Польща). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11, умови поставки EXW передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Згідно Договору про транспортне експедирування від 03.01.2020 №01/2020-М, транспортування оцінюваного вантажу покладено на ФОП ОСОБА_1 . Пунктом 4.4 вказаного договору передбачено, що оплата витрат на експедирування вантажу здійснюється на підставі документів (рахунки, накладні) шляхом банківського переводу. Враховуючи відсутність термінів відстрочення оплати у заявці на автоперевезення від 24.01.2020 №17, рахунку на оплату послуг від 24.01.2020 №24-01/003, а також наявності у імпортера рахунку, транспортні витрати повинні бути сплачені. В графі 70 «Призначення платежу» наданого платіжного доручення від 13.01.2020 № 97 зазначено «Оплата по контракту № 1/2014 від 01.08.2014». Вищезазначений Контракт у п. 1.1 містить інформацію про те, що орієнтована вартість Контракту становить 300 000,00 євро. Відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 № 2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України» в редакції від 13 березня 2012 року, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару. Специфікація № 10 від 20.01.2020 р. фіксує вартість асортименту товару на рівні 24 850,55 євро. Окрім того, даний платіжний документ не можливо ідентифікувати з поставною оцінюваного товару, оскільки він складений раніше, ніж узгоджено та зафіксовано ціни згідно комерційної пропозиції від 20.01.2020 б/н та замовлення імпортером асортименту товарів від 20.01.2020 № 1MG/2020. Сума, сплачена за наданими платіжними дорученнями, становить 26 611,79 євро.

Відносно вказаних обставин судом першої інстанції встановлено, що зі змісту платіжного доручення в іноземній валюті № 97 від 13.01.2020 вбачається, що пункт платіжного доручення 70 містить інформацію про зовнішньоекономічний контракт, за яким було проведено платіж в сумі 26 611,79 євро. Вказане платіжне доручення є підтвердженням оплати за попередню партію товару, що постачалась по Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 згідно Рахунку-фактури № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019, та оформлена за ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019. Сума рахунку-фактури № FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 складає 26 611,79 євро.

Крім того, позивачем на адресу Відповідача разом з Листом № 32 від 04.02.2020 додатково надавалася Заява про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019 на суму 26 611,79 євро, що передувала оплаті за товар згідно вищезазначеного платіжного доручення, із зазначенням у гр. «Підстава для купівлі іноземної валюти на МВРУ» реквізитів зовнішньоекономічного Контракту № 1/2014 від 01.08.2014 та Митної декларації №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019, за якими проводилась післяоплата за поставлений товар та які були підставою для купівлі іноземної валюти.

Тобто, зазначене Платіжне доручення в іноземній валюті № 97 від 13.01.2020, а також Заява про купівлю іноземної валюти № 131 від 23.12.2019 на суму 26 611,79 євро, ЕМД №UA110320/2019/221201 від 17.12.2019 та Рахунок-фактура №FE 218/WY/2019 від 09.12.2019 надавалися Позивачем на адресу Відповідача з метою підтвердження факту оплати Покупцем (Позивачем) за раніше поставлений аналогічний товар цим же Постачальником.

Також, відповідно до п. 2.1., п. 2.2., п. 4.1., п. 4.3. Постанови правління Національного Банку України № 216 від 28.07.2008 р. «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», обов`язковими реквізитами графи «Призначення платежу» повідомлення про переказ коштів є посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті.

Згідно п. 5.3. Контракту від 01.08.2014, оплата за кожну партію здійснюється в євро не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойсу банківськими перерахунками із залученням системи S.W.I.F.T на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Контракті.

Таким чином, оплата за товар, поставлений згідно ЕМД №UA110320/2020/001185 від 27.01.2020, має бути здійснена не пізніше 30 днів з моменту виставлення рахунку-фактури № FE 10/WY/2020 від 24.01.2020.

Вказане твердження суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовано.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваному рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовані.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 160/6636/20 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 01.03.2021 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко