Справа № 265/297/21
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/297/21
Провадження №2-а/265/11/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Яшкова М. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/297/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Луганського прикордонного загону ім. Героя України Євгенія Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що за постановою про накладення адміністративного стягнення № 139284 від 11 січня 2021 року (далі - постанова), складеною в. о. начальника групи віпс (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, за те, що 11 січня 2021 року об 2-38 год. під час прикордонного контролю було виявлено, що він нібито 10 січня 2021 року об 18-00 год. перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України н. п. «Успенка» в напрямку н. п. «Успенка» - «Матвєєв-Курган», здійснивши виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій». Не погоджуючись із вказаною постановою, зазначав, що свою провину не визнає. Так у постанові зазначена невірно адреса його проживання, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою. Також в постанові невірно вказаний орган, що видав паспорт позивачу. При цьому в постанові є посилання на порушення ним п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року, в якому однак йде мова про набрання постановою чинності. Розгляд справи здійснено на місці без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень у порушення ст. 268 КУпАП. Зазначав, що він не визнавав свою провину на місці винесення відносно нього постанови від 11 січня 2021 року, через що у порушення ч. 1 ст. 258 КУпАП не був складений протокол про адміністративне правопорушення. Також йому під час розгляду його справи не роз`яснювались його права та обов`язки. На підставі викладеного через відсутність доказів його провини просив суд визнати протиправною та скасувати постанову № 139284 від 11 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а справу про таке адміністративне правопорушення закрити, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати у сумі 454 грн.
Не погоджуючись із позовом ОСОБА_1 , представник відповідача подав відзив, де зазначав, що Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України позовні вимоги не визнає, оскільки пошуком у підсистемі «Ризик» та опитуванням позивача 11 січня 2021 року було встановлено, що він порушив порядок виїзду з тимчасово окупованій території України, якому роз`яснено право на отримання безоплатної правової допомоги та який за письмовою заявою відмовився від її отримання. Також позивачу було надано пам`ятку про доведення до відома ОСОБА_1 норм ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, який також зазначив, що свою провину визнає та кається. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого адміністративного позову.
Представники Луганського прикордонного загону до суду також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням вирішити спір за їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд встановив, що постановою № 139284 від 11 січня 2021 року в. о. начальника групи віпс (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина № НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення, враховуючи визнання порушником своєї провини та щире каяття, у вигляді 1700 грн. штрафу на підставі того, що 11 січня 2021 року об 2-38 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено позивача, який пояснив, що приблизно об 18-00 год. 10 січня 2021 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України н. п. «Успенка» в напрямку н. п. «Успенка» - «Матвєєв - Курган», здійснивши виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій».
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
Отже, вказана норма є банкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок), за п. 3 якого в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. При цьому поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.
За п. 4 Порядку, зокрема, кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон визначаються та затверджуються за п. 9 «Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 р. № 1368.
На підставі п. 7 Порядку інформація про осіб, транспортні засоби, які в`їжджають на тимчасово окуповані території або виїжджають з них, обліковується уповноваженими службовими особами підрозділів Держприкордонслужби.
Згідно із п. 11 Порядку пропуск через контрольний пункт в`їзду-виїзду осіб і транспортних засобів, жителів прилеглих до лінії розмежування населених пунктів контрольованої території та їх транспортних засобів здійснюється за умови пред`явлення документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та/або довідки про реєстрацію місця проживання.
Суд зауважує, що представниками відповідача суду було надано належні та допустимі докази на підтвердження правомірності дій щодо ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 11 січня 2021 року.
Так на підставі рапорту прапорщика ІПК віпс (тип А) ОСОБА_3 вбачається, що об 2:38 год. 11 січня 2021 року до пункту пропуску «Мілове» на вхід в Україну прибув ОСОБА_1 , в ході проведення паспортного контролю якого за базою даних «Ризик» встановлено, що він 10 січня 2021 року об 18-00 год. з н. п. Успенка (тимчасово окупованої території) в напрямку н. п. Успенка - Матвєєв-Курган (РФ) здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації.
За долученими до справи письмовими поясненнями позивача від 11 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 свою провину визнавав повністю щодо незаконного здійснення ним виїзду з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації 18-00 год. 10 січня 2021 року.
Суд зазначає, що посилання позивача щодо невірного зазначення у постанові № 139284 від 11 січня 2021 року адреси його проживання та орган, що видав паспорт ОСОБА_1 , суд відхиляє, оскільки за ст. 3 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання є житлом, розташованим на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, та саме до паспорту громадянина України вносяться відомості про місце проживання особи. Натомість, адреса позивача, вказана у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, засвідчує лише відомості про місце тимчасового перебування такої особи.
Також суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що йому під час розгляду справи 11 січня 2021 року представниками відповідача не роз`яснювались його права за ст. 268 КУпАП, зокрема, для звернення за правовою допомогою, оскільки матеріали справи містять заяву позивача від 11 січня 2021 року про його відмову від надання йому правової допомоги та заяву ОСОБА_1 про його ознайомлення із пам`яткою про права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Також судом було встановлено, що відповідно до витягу з наказу Командувача об`єднаних сил від 18 грудня 2020 року № 959 «Про пропуск осіб через лінію розмежування в умовах карантину», що визначав режим функціонування контрольних пунктів в`їзду/виїзду через лінію розмежування в Донецькій та Луганській областях та порядок пропуску осіб, транспортних засобів та товарів (вантажів) у період з 1 грудня 2020 року по 31 січня 2021 року, вбачається, що пропуск осіб в контрольних пунктах в`їзду/виїзду (далі - КПВВ) в Донецькій та Луганській областях через лінію розмежування здійснюється в КПВВ: «Гнутове», «Новотроїцьке», «Мар`їнка», «Майорське», «Золоте», «Щастя», «Станиця Луганська».
На підставі інформації Державної прикордонної служби України від 12 лютого 2021 року вбачається, що відповідно до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 1 січня 2020 року по 12 лютого 2021 року громадянином України, ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ), видно, що позивач 20 лютого 2020 року об 11-01 год. виїхав через лінію розмежування на тимчасово непідконтрольну Україні територію Донецької області через КПВВ «Гнутове», після чого 10 січня 2021 року об 23-57 год. в`їхав до України вже з території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове».
Наведені докази у сукупності свідчать про наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки він, перетнувши лінію розмежування виїхав на тимчасово непідконтрольну Україні територію Донецької області через КПВВ «Гнутове», після чого вже з території Російської Федерації 10 січня 2021 року в`їхав до України через пункт пропуску «Мілове».
Суд звертає увагу на те, що за змістом ч. 1, 4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 (у випадках виявлення правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) КУпАП, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. У такому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.
Таким чином суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що розгляд його справи було здійснено на місці виявлення порушення неправомірно та без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки судом було встановлено, що він визнавав свою провину 11 січня 2021 року за ст. 204-2 ч. 1 КУпАП у пункті пропуску через державний кордон України та не заперечував накладене на нього стягнення.
Посилання ж позивача на те, що у постанові № 139284 від 11 січня 2021 року зазначено порушення ним п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року, який він не порушував, суд не приймає до уваги, оскільки вказаною постановою був затверджений «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», на який мається посилання в оскаржуваній ним постанові, та саме порушення п. 3 якого ставиться у провину ОСОБА_1 .
Отже, судом встановлено, що у даному випадку є наявність описки, що, однак, не впливає на правомірність винесеної постанови.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі №459/1801/17.
За таких встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем перед судом було поза розумним сумнівом доведено, що у діях позивача 10 січня 2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення ОСОБА_1 п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки ОСОБА_1 перетнув 10 січня 2021 року об 18-00 год. державний кордон України з тимчасово окупованої території України в напрямку Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка».
З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що в судовому засіданні було підтверджено доводи представника відповідача про наявність факту порушення ОСОБА_1 п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
Таким чином суд встановив, що постанова № 139284 від 11 січня 2021 року була винесена відповідно до закону, внаслідок чого відсутні підстави для її скасування, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст. 286 КАС,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Луганського прикордонного загону ім. Героя України Євгенія Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення на підставі ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення як до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, так й безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі в разі його пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено та підписано 1 березня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Луганський прикордонний Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ), , розташований у м. Лисичанську Луганської області по пр. Перемоги 58.

Суддя