Справа № 640/12889/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Київ № 640/12889/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2020 №1-1031 (форма Ф),
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2020 (Форма Ф) №1-1031.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було отримано 11.05.2020 податкове повідомлення-рішення від 10.04.2020 №1-1031 про сплату земельного податку з фізичних осіб за податковий період - 2020 року на суму 17946, 89 грн. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, незаконним, недостовірним та таким, що грубо порушує її права, оскільки сума податку, нарахована відповідачем, не відповідає розміру податку, визначеного Податковим кодексом України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/12889/20 та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Від представника Головного управління Державної податкової служби у Київській області 03.08.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Так, відповідач зазначив, що позивач володіє земельною ділянкою на території Яблунівської сільської ради загальною площею 15,529 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», на яку нараховано земельний податок за 2020 рік з фізичних осіб та сформовано податкове повідомлення-рішення №1-1031 від 10.04.2020 на суму 17946,89 грн. (13 529 га х 26531,00 грн х 1326,55 грн = 17946,89 грн.). 07.05.2019 року вищевказане податкове повідомлення-рішення направлено на адресу позивача. Також позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки згідно поданої заяви позивача, враховуючи надані копії витягів із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок інформаційна картка платника податків ОСОБА_1 за період 20202 року приведена у відповідність, у зв`язку з чим відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Київської області Макарівського району Яблунівської сільської ради, належить позивачу на підставі документів, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- Державного акта на право власності земельної ділянки від 28.07.2008 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0035;

- Державного акта на право власності земельної ділянки від 13.03.2009 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0050;

- Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2017 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:014:0005;

- Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2018 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0053.

Проведення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок підтверджується витягами із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок.

Головним управління ДПС у Київській області сформовано податкове повідомлення-рішення №1-1031 від 10.04.2020 року на ім`я платника податків - ОСОБА_1 по сплаті земельного податку з фізичних осіб, податковий період - 2020 рік, сума податкового зобов`язання 17986,89 грн. Відповідно до розрахунку плати за землю: площа земельних ділянок - 13,529 га, адреса земельних ділянок: Київська область, Макарівський район, Яблунівська сільська рада.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її законні права та інтереси, звернулась до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з підпунктом 14.1.147 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Пунктом 270.1 статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності .

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 ПК України.

Відповідно до п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із статтями 55-56 ПК України податкове повідомлення-рішення може бути скасовано контролюючим органом вищого рівня (під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства), а також за наслідками оскарження у судовому порядку.

Також пунктом 286.5 статті 286 ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У даній справі між позивачем та відповідачем не проводилась така звірка.

Відповідно до пп. 60.1.2 п. 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві належать 4 (земельні) ділянки з кадастровими номерами :05:011:0035, :05:011:0050, :05:014:0005, :05:011:0053, які розташовані на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та загальною площею - 13,0963 га.

Право власності на вищевказані земельні ділянки належить позивачу, що підтверджується копіями наступних документів:

- Державного акта на право власності земельної ділянки від 28.07.2008 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0035;

- Державного акта на право власності земельної ділянки від 13.03.2009 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0050;

- Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2017 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:014:0005;

- Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2018 на земельну ділянку, кадастровий номер якої: :05:011:0053.

Проведення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок підтверджується копіями наступних витягів:

- Витяг із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий номер :05:011:0035;

- Витяг із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий номер :05:011:0050;

- Витяг із технічної документації' про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий номер :05:014:0005;

- Витяг із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий номер :05:011:0053.

Тобто, з наведеного вбачається, що на земельні ділянки, які розташовані на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області та на праві власності належать позивачу, проведено нормативно-грошову оцінку.

При цьому, відповідно до Додатку №1 до Рішення Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.05.2019 №351-29-VII cтавку земельного податку на 2020 рік (період, за який контролюючим органом нараховано земельний податок) на землі сільськогосподарського призначення встановлено у розмірі 0,5% від нормативно-грошової оцінки ділянки, грошову оцінку яких проведено.

За посиланням відповідача, останнім було нараховано земельний податок позивачу у розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, що, на думку суду, суперечить приписам податкового законодавства.

Варто зазначити, що згідно наданого відповідачем розрахунку останнім невірно вказано загальну площу земельних ділянок, які належать позивачу, а також невірно встановлено відсоткове значення нарахування земельного податку, що призвело до невірного розрахунку коефіцієнту нормативної грошової оцінки.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві, за результатами проведеної перевірки згідно поданої позивачем заяви, враховуючи надані гр. ОСОБА_1 копії витягів із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок інформаційна картка платника податків ОСОБА_1 за період 2020 року приведено у відповідність, а податкове повідомлення-рішення від 10.04.2020 №1-1031 вважається відкликаним.

Однак суд зауважує, що відповідачем не надано належного підтвердження скасування податкового повідомлення-рішення №1-1031 від 10.04.2020, як і не надано доказів формування нового податкового повідомлення-рішення відповідно до перерахунку плати за землю.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №1-1031 від 10.04.2020.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 840, 80 грн. судового збору за квитанцією, яка знаходиться в матеріалах справи.

Беручи до уваги приписи статті 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 10.04.2020 №1-1031.

3. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.