Справа № 640/20631/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/20631/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду в місті Києві надійшов позов Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (позивач, ДП «Готель «Козацький» МОУ) до Головного управління ДФС у м. Києві (відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2019.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач звертає увагу на порушення відповідачем строку розгляду скарги на оскаржуване ППР, з огляду на що, останнє мало бути автоматично скасоване. Окрім того, зазначено про технічні недоліки акту перевірки та надано власний висновок про дотримання строків сплати ПДФО.

У відзиві представник відповідача зауважив на необхідності своєчасно сплачувати узгоджені суми грошового зобов`язання з податків, зокрема, ПДФО, оскільки невиконання згаданого обов`язку є підставою для накладення штрафних санкцій, які застосовано оскаржуваним ППР.

Вивчивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Готель «Козацький», результати якого оформлені актом перевірки від 03.07.2019 (Акт перевірки).

Серед викладених в Акті перевірки порушень, що стосується предмета позову, позивачем не виконано вимог пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 ПК України щодо несвоєчасної сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в 2016 році на суму 196 479,33 грн.

Керуючись п. 127.1 ст. 127 ПК України позивачу направлено ППР № від 07.08.2019, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 56 623,10 грн.

Не погоджуючись зі згаданим ППР, позивач звернувся зі скаргою від 28.08.2019. Рішенням ДПС від 06.09.2019 строк розгляду скарги продовжено до 20.10.2019 включно.

Рішенням від 21.10.2019 у задоволенні скарги відмовлено, ППР № від 07.08.2019 залишено без змін.

Не погоджуючись із оскаржуваним ППР, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства (п. 55.1 ст. 55 ПК України).

Відповідно до п. п. 56.1- 56.3 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобовязання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктами 56.8, 56.9 ст. 56 ПК України передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 916 від 21.10.2015 (Порядок № 916).

Відповідно до п. п.1, 2, 5 розділу IX Порядку № 916 контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.

Відповідно до змісту наведених норм, платник податків має право звернутися із скаргою про перегляд податкового повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня, який зобов`язаний розглянути скаргу у встановлений законом строк, прийняти рішення в межах визначених законом повноважень і надіслати платнику податків відповідне рішення.

Абзацами 2, 3 п. 56.9 ст. 56 ПК України встановлено, що якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

При цьому, суд наголошує, що згідно з вимогами цієї норми контролюючий орган повинен не лише прийняти рішення за результатами розгляду скарги платника податків у вказані строки, а й надіслати платнику податків це рішення в межах цього строку.

Проаналізувавши зміст даної норми, суд вважає, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого нею або продовженого рішенням керівника цього органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення контролюючого органу з цього часу припинили регулюючу дію та не створюють для платника податків жодних обов`язків і юридичних наслідків.

Таким чином, оскільки рішення про результати розгляду скарги, після продовження строку розгляду, прийнято з порушенням його граничного значення, скарга позивача задоволена за її мовчазним визнанням а ППР таким, що не створює подальших наслідків, як акт індивідуальної дії.

Тотожного висновку в подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/500/15.

Наведене вище є самостійною підставою для скасування оскаржуваного ППР, водночас, суд вважає за доцільне зробити висновок стосовно решти доводів, викладених позивачем.

В Акті перевірки зазначено про несвоєчасну сплату в бюджет ПДФО в 2016 році, зокрема за березень та квітень.

Розрахунок до ППР та додаток № 1-П до Акту перевірки містить інформацію про застосування штрафних санкцій за квітень та травень 2016.

Суд критично сприймає доводи позивача щодо виходу контролюючого органу за межі періоду перевірки, оскільки, очевидно, що інформація про порушення, допущеного за березень 2016 року є лише технічною опискою, яка не має істотного значення для суті спору.

Стосовно своєчасності сплати ПДФО, слід звернути увагу на наступне.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст. 83 ПК України).

Мотивувальна частина Акту перевірки не містить інформації стосовно тривалості порушення позивачем строку сплати самостійно задекларованого ПДФО, натомість, лише декларативно заявляє про факт такого порушення та суму несплаченого своєчасно податку.

У додатку 1-П до Акту перевірки згадана інформація викладена в таблиці та розпочинається із сальдо станом на 01.04.2016, яке становило 426 093,18 грн.

У квітні 2016 позивачем нараховано 103 486,86 грн ПДФО та сплачено 259 626,88 грн (30.04.2016), у травні 2016 нараховано 114 510,51 грн, перераховано до бюджету 239 940,13 грн (31.05.2016).

За змістом п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Оскільки у квітні та травні 2016 року позивачем вчасно сплачувалась сума, яка не була меншою самостійно нарахованої за той самий період, вочевидь, про що не зазначається в Акті перевірки, контролюючим органом взято до уваги розмір сальдо станом на 01.04.2016.

У той же час, жодних відомостей стосовно виникнення такого сальдо Акт перевірки не містить.

Іншими словами, ГУ ДФС у м. Києві зазначило про наявність узгодженого грошового зобов`язання станом на початок квітня 2016, водночас, підстав його виникнення, а також посилань на відповідні документи або джерела податкової інформації Акт перевірки не містить.

Наведене свідчить про порушення ГУ ДФС у м. Києві принципу обґрунтованості оскаржуваного ППР, оскільки останнім нарахований штраф за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з ПДФО, яке виникло до періоду, що перевірявся та фактичні обставини виникнення якого не пояснюються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Резюмуючи викладене, оскільки відповідачем порушено строк розгляду скарги на ППР, така скарга вважається задоволеною, а ППР таким, що не створює наслідків, більш того, у порушення принципу обґрунтування, підстави виникнення сальдо з ПДФО на початок квітня 2016 року не пояснюється, натомість ланцюг застосування штрафних санкцій переривається, з огляду на що, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2019.

3. Стягнути судові витрати зі сплати судового збору на користь Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві в розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Позивач: Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (вул. Михайлівська, 1/3, м. Київ, 01001, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко