Справа № 473/111/21
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/111/21
РІШЕННЯ

іменем України

"26" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що 02 січня 2021 року поліцейський СРПП №3 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Ляпало С.О. виніс відносно нього постанову серії БАБ №322436, якою встановлено, що 02 січня 2021 року о 09 год. 27 хв. в м. Южноукраїнську на вул. Незалежності позивач, керуючи автомобілем «KIA SORENTO», реєстр. номер НОМЕР_1 , під час руху автомобіля користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 «д» ПДР України.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Проте ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, вказуючи на те, що:

-під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення інспектор не зібрав жодних доказів, що підтверджують факт порушення позивачем п. 2.9 «д» ПДР України, відеозапис з камери патрульного автомобіля не зафіксував факту розмови останнього під час керування транспортним засобом. Також інспектор, не надавши позивачу можливості скористатися допомогою адвоката, в порушення вимог закону на місці зупинки склав оскаржувану постанову;

-зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам закону, оскільки у ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис обставин порушення.

04 лютого 2021 року від Т.в.о. начальника Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Шаповалова Д.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

При цьому у відзиві вказував, що на підставі наказу Національної поліції України від 21 грудня 2020 року №999 «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Миколаївській області» Южноукраїнський ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області увійшло до складу Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, а тому позивачем неправильно визначено відповідача у справі.

Також зазначав, що поліцейський СРПП №3 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Ляпало С.О., будучи повноважною особою на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до вимог закону на місці вчинення правопорушення розглянув справу про адміністративне правопорушення, зібрав необхідні докази порушення (відеозапис з реєстратора службового автомобіля), пред`явивши їх порушнику. Під час здійснення провадження в адміністративній справі інспектор, оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, встановивши факт та обставини правопорушення, вину позивача, інші обставини, що мають значення для розгляду справи, виніс постанову про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, яка повністю відповідає вимогам закону.

24 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив (яку суд оцінює, як уточнення до позову, оскільки згідно ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є лише позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив)) в якій позивач зазначав, що адміністративна справа в порушення вимог закону була розглянута, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцем його вчинення. В іншій частині його доводи є аналогічними зазначеним у позові.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року первісного відповідача - Южноукраїнський ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області замінено на належного Вознесенське РУП ГУНП в Миколаївській області.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Воронова О.В. не з`явилися, проте в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БАБ №322436 від 02 січня 2021 року, винесеної поліцейським СРПП №3 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Ляпало С.О., 02 січня 2021 року о 09 год. 27 хв. в м. Южноукраїнську на вул. Незалежності позивач, керуючи автомобілем «KIA SORENTO», реєстр. номер НОМЕР_1 , під час руху автомобіля користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 «д» ПДР України.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР України водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що доказом факту та обставин правопорушення є відеозапис з реєстратора, встановленого на патрульному автомобілі, яким повністю підтверджено викладені в оскаржуваній постанові обставини.

Зокрема, з покадрового перегляду вказаного відеозапису (в збільшеному форматі) судом було встановлено, що 02 січня 2021 року о 09 год. 26 хв. в м. Южноукраїнську на вул. Незалежності водій автомобіля «KIA SORENTO», реєстр. номер НОМЕР_1 під час руху автомобіля користувався засобами зв`язку - телефоном, тримаючи його у правій руці біля вуха (про що додатково свідчить наявне на відеозаписі характерне підсвічування екрану телефону). Після того, як працівники поліції звернули увагу на це порушення, водій автомобіля припинив розмову та вимкнув телефон. Сторонами не заперечувався той факт, що водієм вказаного автомобіля під час виявлення порушення був ОСОБА_1 .

Також суд вважає спростованими доводи позову про те, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам закону з посиланням на те, що в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис обставин порушення. Вказані доводи спростовуються п. 7 постанови, згідно якої до неї долучено відеозапис, здійснений на відеореєстратор «HI DASH».

Крім цього, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що провадження в адміністративній справі здійснювалося на місці скоєння правопорушення, що, згідно тверджень сторони позивача, є порушенням вимог закону у зв`язку з наступним.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу IІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчиненні адміністративного правопорушення.

Тобто, зі змісту вказаних положень слідує, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП можуть розглядатися на місці його вчинення.

При цьому, згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 грудня 2018 року у справі №216/5609/16-а: «рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Отже, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Тому уповноважений працівник Управління патрульної поліції має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП, які вчиняються на території обслуговування відповідного відділу патрульної поліції.

Таким чином, передбачене ч. 1 ст. 276 КУпАП положення про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення має інше смислове та логічне значення, ніж те, що вкладає в нього сторона позивача та не обмежує право уповноваженої особи на розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу (вчинення порушення) за умови здійснення належної підготовки до розгляду та дотримання під час розгляду справи норм КУпАП».

За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно ст. 139 КАС України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв