Справа № 640/27546/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Київ № 640/27546/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасування постанови

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ;

від відповідача - Кушнір Л.В.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.11.2020 засобами поштового зв`язку звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд скасувати постанову від 23.10.2020 про закінчення виконавчого провадження №59955598, ухвалену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2018 про зобов`язання Міністерства юстиції України надати повну відповідь за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 13.02.2017. Отримавши 29.10.2020 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59955598 від 23.10.2020 позивач дізнався, що рішення суду виконано на підставі листа Міністерства юстиції України № 32850/1443-9.2.3/19.1.1 від 23.07.2019. Разом з тим, позивач стверджує, що такого листа від боржника він не отримував, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/27546/20 та призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 25.02.2021.

24.02.2021 до суду від представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. засобами електронної пошти надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що на виконання вимоги державного виконавця надійшов лист Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України з доданими документами про фактичне виконання виконавчого документа по виконавчому провадженню № 59955598. Дослідивши наданий документ, державний виконавець на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Оскільки виконавчий документ виконано у спосіб та порядок, передбачений цим виконавчим документом, представник відповідача вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 25.02.2021 оголошено перерву за клопотанням позивача до 01.03.2021.

25.02.2021 до суду від відповідача засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про залучення копії матеріалів виконавчого провадження.

Позивач у судовому засіданні 01.03.2021 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Також у судовому засіданні 01.03.2021 позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній додатково акцентував увагу на тій обставині, що і під час судового контролю за виконанням вказаного рішення суду не встановлено доказів надсилання Міністерством юстиції України на адресу позивача листа від 23.07.2020, який би підтверджував виконання рішення, й станом на час розгляду даної справи позивач такого листа не отримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.03.2021 заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2018 № 826/8348/17 про зобов`язання Міністерства юстиції України надати повну відповідь за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 13.02.2017.

06.09.2019 вказаним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59955598.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 03.03.2020 закінчено виконавче провадження ВП № 59955598 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2020 у справі № 640/6063/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020, визнано протиправною та скасовано постанову від 03.03.2020 про закінчення виконавчого провадження № 59955598.

Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 18.08.2020 відновлено виконавче провадження № 59955598 та у цей же день винесено вимогу на адресу боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, про що повідомити державного виконавця.

23.10.2020 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59955598 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

У мотивувальній частині вказаної постанови державним виконавцем зазначено, що департаментом державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України повідомлено про виконання рішення суду. Відповідь ОСОБА_1 надано листом Міністерства юстиції України від 23.07.2019 № 32850/1443-9.2.3-20/19.1.1.

Посилаючись на ту обставину, що ні листа з такими реквізитами, ні будь-якого іншого листа на виконання рішення суду після відновлення виконавчого провадження від боржника позивач не отримав, останній звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону).

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону N 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону).

Згідно частини першої статті 63 Закону N 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною шостою статті 26 наведеного Закону встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Як уже зазначено судом, у мотивувальній частині постанови від 23.10.2020 про закінчення виконавчого провадження № 59955598 державний виконавець зазначив, що департаментом державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України повідомлено про виконання рішення суду. Відповідь ОСОБА_1 надано листом Міністерства юстиції України від 23.07.2019 № 32850/1443-9.2.3-20/19.1.1.

Разом з тим, додані до справи копії матеріалів виконавчого провадження № 59955598 взагалі не містять копії листа Міністерства юстиції України від 23.07.2019 № 32850/1443-9.2.3-20/19.1.1.

У доданих матеріалах виконавчого провадження міститься копія листа Міністерства юстиції України від 23.07.2020 № 32850/1443-9.2.3-20.19.1.1.

При цьому, жодних доказів надіслання будь-яких листів Міністерством юстиції України на адресу стягувача (позивача у даній справі), копії матеріалів виконавчого провадження № 59955598 не містять.

Не зазначено взагалі і у відзиві відповідача про перевірку факту надсилання боржником відповіді на адресу ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не перевірено виконання боржником рішення суду, з огляду на що постанова відповідача від 23.10.2020 про закінчення виконавчого провадження №59955598 визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому судом враховано, що у справі № 826/8348/17 судом встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 29.01.2021 у справі № 826/8348/17 за результатом розгляду звіту Міністерства юстиції України про виконання зазначеного рішення суду, судом також зазначено, що у поданих звітах відсутня інформація та належні щодо направлення або надання зазначеного листа №32850/1443-9.2.3-20/19.1.23.07.2020 на адресу позивача.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ідентифікаційний номер 00015622) від 23.10.2020 про закінчення виконавчого провадження № 59955598.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко