Справа № 440/2240/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 р.Справа № 440/2240/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Бартош Н.С. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Слободянюк Н.І., м. Полтава) від 14.02.2020 (повний текст рішення складено 14.02.2020) по справі № 440/2240/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради третя особа Комунальне підприємство "Теплоенерго" м. Кременчука" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні діїм

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Теплоенерго" м. Кременчука" (далі третя особа, КП "Теплоенерго") про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 606 від 25 травня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1385 від 29 жовтня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1658 від 10 грудня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м.Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1092 від 10 жовтня 2017 року "Про погодження Інвестиційної програми комунальному підприємству "Теплоенерго" на 2018 рік" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1752 від 28 грудня 2018 року "Про погодження Інвестиційної програми комунальному підприємству "

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року роз`єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі № 440/2240/19 шляхом залишення у провадженні цієї справи позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Теплоенерго" про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 606 від 25 травня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1385 від 29 жовтня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1658 від 10 грудня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" з додатком з моменту його прийняття; зобов`язання Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за винесені протиправні рішення виплатити заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 500000,00 грн.

13 лютого 2019 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивачка просить забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення дії нормативно-правового акта, а саме: рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1658 від 10 грудня 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" в частині нарахування коштів для житлового багатоповерхового будинку до набрання законної сиди судовим рішенням у справі № 440/2240/19; 2) заборони відповідачу та третій особі вчиняти певні дії, а саме: нараховувати кошти за централізоване теплопостачання і подання гарячої води для житлового багатоповерхового будинку так як не враховано загальну площу будинку (площу нежитлових приміщень інших споживачів та комунальних приміщень і місця загального користування; 3) встановлення обов`язку відповідача та третьої особи вчинити певні дії, а саме: до загальної площі житлового багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , включити загальну площу нежитлових вбудованих і прибудованих приміщень - 2943,1 м2, нежитлових комунальних приміщень - 178,3 м2 та місця загального користування до площі, на які отримуються послуги з централізованого теплопостачання і постачання гарячої води та оплати за такі послуги, а також вірно визначити площу будинку АДРЕСА_1 , вирахувати частки на нежитлові комунальні приміщення та нежитлові приміщення інших споживачів по даному будинку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №440/2240/19 повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що ухвала суду першої інстанції не містить правової оцінки тих обставин (аргументів), які позивач зазначила у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а саме: у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки позивач є пенсіонером, яка отримує мінімальну пенсію. Зазначає, що нею надано всі докази, що підтверджують її річний дохід за попередній рік (2019 рік), та суд мав би надати їй ще час на додаткові докази щодо скрутного майнового становища.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від позивачки та її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Повертаючи без розгляду заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виснував, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову позивачка повинна сплатити судовий збір у сумі 630,60 грн.

Проте, ОСОБА_2 не надано до суду документа про сплату судового збору у сумі 630,60 грн за подання заяви про забезпечення позову або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у цій справі у сумі 630,60 грн є меншим ніж 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік - 1091,47 грн (21829,31 х5%).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 КАС, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір". З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України "Про судовий збір"), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка до вказаного переліку осіб не має відношення.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Вказана правова позиція щодо правозастосування норм права, які передбачають підстави та порядок звільнення від сплати судового збору, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 0940/2246/18 від 14.01.2021.

З огляду на матеріали справи, разом із заявою про забезпечення позову, позивачем надано докази, що її річний дохід за попередній рік (2019 рік) становить 21829,31 грн, що підтверджується, зокрема, довідкою про доходи №114103 від 16 січня 2020 року та Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03 вересня 2019 року № 318а/16-31-51-55 та станом на 28 листопада 2019 року №3648/16-31-51-55 від 02 грудня 2019 року.

Отже, як правильно вирахував суд першої інстанції, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у цій справі у сумі 630,60 грн є меншим ніж 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік - 1091,47 грн (21829,31 х5%).

Посилання позивачки в апеляційній скарзі як підставу для звільнення від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем на те, що вона сплачує комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, адже статтею 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено в якості підстави для звільнення від сплати судового збору наявність у особи обов`язку по сплаті обов`язкових платежів та фактичне понесення нею витрат, в тому числі на оплату комунальних послуг.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пункт 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено імперативний припис, яким передбачено підставу для звільнення від сплати судового збору виключно у випадку коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та не передбачає обов`язок суду перевірки реальної спроможності заявників - фізичних осіб сплатити судовий збір з урахуванням незадовільного майнового стану (зокрема, за вирахуванням сплати комунальних платежів, як на цьому наполягає заявник апеляційної скарги). В той же час достатнім є підтвердження належними та допустимими доказами тієї обставини, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

В межах розгляду цієї справи встановлено, що розмір судового збору, що має заплатити позивачка за подання заяви про забезпечення позову складає 630,60 грн, що не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік

Від так підстави для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Щодо доводів позивачки в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не містить правової оцінки обставин скрутного матеріального становища, оскільки позивач є пенсіонером, яка отримує мінімальну пенсію, то колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка майнового критерію має здійснюватися судом тільки у справах, визначених пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Предметом справи, що розглядається, є оскарження рішень органів місцевого самоврядування про встановлення тарифів, а не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстав для розгляду судом питання про звільнення позивачки від сплати судового збору з урахуванням оцінки її скрутного матеріального становища не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені заявником підстави для звільнення від сплати судового збору є неповажними, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернення заяви про забезпечення позову без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права , з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 по справі № 440/2240/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Н.С. Бартош В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 01.03.2021.