Справа № 136/51/21
Суддя: Шпортун С. В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/51/21
провадження № 2-а/136/1/21
РІШЕННЯ

іменем України

"26" лютого 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, підставність якого обґрунтував тим, що 05.01.2021 постановою серія ДП18№810672, яка винесена інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Апостолом В.О. його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., за порушення п. 31.1 ПДР, а саме керування транспортним засобом який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, а саме з встановленим газовим обладнанням, яке не вказане у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач вважає вказане рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, розгляд справи не було проведено взагалі, а лише констатовано факт його винуватості, порушено право на захист, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 22.01.2021 розгляд даної адміністративної справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні, а також витребувано з Управління патрульної поліції у Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП, у якій було винесено постанову серії ДП18№810672 від 05.01.2021.

Представник відповідача Ковальчук Д.О., який діяв на підставі довіреності від 29.12.2020, якою Департамент патрульної поліції уповноважив представляти та/або захищати права та законні інтереси Довірителя та його структурних підрозділів (в тому числі інтереси посадових осіб Довірителя), зокрема, в судах при розгляді адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення, було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що під час патрулювання 05.01.2021 по вул.. Щорса, 6, в м. Липовець, Вінницької області інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Апостолом В.О. було зупинено транспортний засіб Nissan Almera Classik державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який був переобладнаний з порушенням норм і стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху (автомобіль був переобладнаний на газове паливо ГБО з порушенням норм та стандартів, а саме не внесено зміни в свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб про його встановлення, чим порушив п.31.1. та п.31.3 «а» ПДР України).

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. 33, 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ, наділений дискреційними повноваженнями, у тому числі щодо розгляду справи на місці його вчинення, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, зробив висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто діяв у межах та у спосіб визначений діючим законодавством. Доводи позичала в частині порушення його права на захист та порушення процедурних питань під час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються висновками викладеними у постанові ВС від 07.11.2019 у справі №487/2179/17.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження представник відповідача не надав.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, судом встановлено, що 05.01.2021 інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Апостолом В.О. було винесено постанову серія ДП18№810672 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно ОСОБА_1 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із постанови встановлено, що 05.01.2021 о 09:05 годині по вул.. Щорса в м. Липовець, ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN ALMERA CLASSIC, державний номерний знак НОМЕР_2 який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, а саме з встановленим газовим обладнанням, яке не вказане у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.31.1. ПДР.

Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ст. 77 КАС України).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення.

На виконання вимог ухвали суду від 22.01.2021 представником відповідача було надано відзив, утім не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у якій було винесено оскаржувану постанову, не надано жодних доказів на спростування обставин наведених у позові.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів у виді відеозаписів з камер закріплених на форменому одязі чи службових транспортних засобах, тощо.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розділом 31 Правил дорожнього руху визначено вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Пунктом 31.1 вказаного розділу Правил передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Із оскаржуваної постанови слідує, що позивачеві інкримінується порушення саме п.31.1. ПДР, отож в межах висунутого обвинувачення особа мала здійснювати свій захист.

Водночас п.п.31.3 а Правил зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідач кваліфікуючи дії позивача не визначився із конкретною нормою ПДР, які інкриміновано позивачеві (п.п.31.3 а Правил).

У розумінні положень Закону України «Про дорожній рух» (далі по тексту Закону)під переобладнанням транспортних засобів мається на увазі зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб (ст. 32 Закону).

У той же час, жодними належними та допустимими доказами в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено, що мало місце переобладнання, що призвело до порушення вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 31.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтверджують факту порушення позивачем п.31.1. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Наведене розцінюється судом як не доведення правомірності прийнятого відповідачем як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах вказано у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

Що стосується доводів позивача у позовній заяві про спрощений порядок розгляду справи відповідачем та ненадання йому можливості скористатись правовою допомогою, то суд враховує позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі N487/2179/17а дміністративне провадження N К/9901/6150/18, де зазначено, що діючим законодавством на час виникнення спірних відносин було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене нормами КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Водночас, судами установлено, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено та вручено примірник оспорюваної постанови.

Суд вважає, що наведені доводи позивача в цій чвастині спростовуються вказаними нормами та позицією ВС.

Утім за встановлених судом обставин у ході судового розгляду, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за недоведеності висунутого позивачеві обвинувачення.

За таких обставин суд задовольняє позов.

Питання про судові витрати суд вирішує з урахуванням приписів ст.139 КАС України, а також позиції Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючи ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління патрульної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: вулиця Ботанічна, 23, м. Вінниця, Вінницька область, 21010) про визнання протиправною та скасування постанови ДП18№810672 від 05.01.2021, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ДПР18 №810672 від 05.01.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень, а провадження у справі - закрити.

Судові з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Апеляційні скарги на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст.286 КАС України).

Судове рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 286 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Шпортун