Справа № 400/6010/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/6010/20
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (суддя Лісовська Н.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 23.12.2021) про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу і рішення,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 до подачі позовної заяви подав до адміністративного суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мін`юсті, оформленого протоколом від 08.12.2020 року №47, в частині притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання за скаргою ОСОБА_2 , а також шляхом заборони Міністерству юстиції України (або іншим уповноваженим на це особам) вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформацію про рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мін`юсті, яке оформлено протоколом від 08.12.2020 року №47, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання за скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Зупинено дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мін`юсті, оформленого протоколом від 08.12.2020 року №47, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання за скаргою ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

Заборонено Міністерству юстиції України (або іншим уповноваженим на це особам) вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформацію про рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мінюсті, оформлене протоколом від 08.12.2020 року №47, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за результатом розгляду подання за скаргою ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що спірні правовідносини не передбачають застосування заходів забезпечення позову. Також, апелянт зауважив, що зупинення діяльності приватного виконавця відбувається шляхом видачі Мін`юстом наказу, на підставі якого вносяться відомості до Єдиного реєстру приватних виконавців. Проте, станом на дату подання заяви про забезпечення позову, рішення Дисциплінарної комісії від 08.12.2020, оформлене протоколом №47, в дію не введено, відповідний наказ Мін`юстом не видавався.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення заявника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протоколом від 08.12.2020 року №47 оформлено рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мін`юсті про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на один місяць.

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії зазначеного рішення та заборони Мінюсту (або іншим уповноваженим на це особам) вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформацію про рішення Дисциплінарної комісії ОСОБА_1 посилався на очевидні ознаки протиправності рішення Дисциплінарної комісії, а також на те, що рішення щодо зупинення діяльності заявника може завдати неприпустимої шкоди законним правам та інтересам стягувачів за виконавчими провадженнями, які знаходяться на примусовому виконанні заявника. Крім того, внесення інформації унеможливить поновлення порушених прав заявника, оскільки вилучення інформації з реєстру не передбачено законом та не можливо технічно.

Ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову та задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції погодився з доводами заявника та вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки, відповідно до пункту 4 частини першої статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність приватного виконавця зупиняється у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення. Крім того, у випадку встановлення в ході майбутнього судового процесу безпідставності притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності, пов`язане із цим таким дисциплінарним стягненням зупинення діяльності приватного виконавця становитиме суттєве порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , яке фактично буде поширюватися на гарантовані Конституцією України права, що обумовлені адміністративними процедурами. Суд визнав, що заявлені заходи забезпечення позову є співмірними позовним вимогам і дієвими та ефективними заходами забезпечення, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання з метою запобігання настання для заявника негативних наслідків, з урахуванням дотримання балансу процесуальних прав та обов`язків сторін, підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову із тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Проте, з огляду на наявні матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 просив суд першої інстанції зупинити дію дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого має бути предметом дослідження за результатами окремого судового розгляду. Отже, задоволення даної заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії та заборони реалізації правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення про зупинення діяльності приватного виконавця, є підставою для фактичного продовження виконання заявником своїх службових обов`язків.

Водночас, варто зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин, оскільки даний спосіб забезпечення позову є вирішенням справи по суті, без ухвалення рішення по справі.

Також, є неаргументованими доводи заявника про вжиття заходів забезпечення позову з приводу того, що припинення діяльності приватного виконавця може завдати шкоду стягувачам та боржникам у виконавчих провадженнях, що перебувають в провадженні заявника, оскільки у разі реалізації рішення, яке заявник бажає оспорити, виконавчі провадження, які перебували на виконанні у нього, можуть бути переданими іншому приватному виконавцю.

Колегія суддів також критично ставиться до доводів заявника про те, що внесення інформації унеможливить поновлення порушених його прав, так як вилучення інформації з реєстру не передбачено законом, оскільки на час звернення до суду з цією завою рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Мін`юсті, оформлене протоколом від 08.12.2020 року №47, в частині притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності в дію введено не було. Крім того, поновлення порушених прав заявника у разі прийняття судом рішення на його користь можливо шляхом внесення інформації про наявність рішення суду, яким скасовано дисциплінарне стягнення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, у зв`язку з чим не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відтак, апеляційна скарга Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 про вжиття заходів забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 25 лютого 2021 р.