Справа № 222/106/21
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/106/21
Провадження № 2-а/222/9/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі- Відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № 9938) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника групи ІПК ВІПС (тип А) лейтенанта Коломієць В.В.;
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частини № 9938) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника групи ІПК ВІПС (тип А) лейтенанта ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову № 138921 від 03.01.2021 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за порушення ч.1 ст. 204-2 КУпАП винесену начальником групи ІПК ВІПС (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 та провадження по адміністративній справі закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 138921 від 03.01.2021 року, складеною начальником групи ІПК ВІПС (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів в ППр), її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 03.01.2021 року о 22-00 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено, що вона 03.01.2020 року о 14-00 год. перетнула державний кордон України з тимчасово непрацюючого пункту пропуску через державний кордон України до РФ в н.п. «Маринівка» (ТОТ) на

напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) н.п. Куйбишева (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п. 3 Постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Дану постанову вона вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, у постанові не вірно зазначена адреса її місця проживання, не зважаючи на те, що вона неодноразово наголошувала її відповідачу начальнику групи ІПК ВІПС (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенанту ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів в ППр), зазначала, що є внутрішньо переміщеною особою, наголошувала на тому, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи містить адресу її зареєстрованого місця проживання, мала при собі її оригінал та пропонувала пред`явити довідку для огляду. Перед складанням постанови їй не були роз`ясненні права та обов`язки, часу для підготовки для звернення за правою допомогою їй не надавався, зміст постанови не проголошувався, права роз`ясненні вже після накладення адміністративного стягнення, що порушує її право на захист, передбачене ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на що вказує сам текст постанови. Також, не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують та обтяжують відповідальність, не взяті до уваги її пояснення, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушено ст. 245 КУпАП. Внаслідок чого, при винесенні постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення при призначенні адміністративного стягнення, чим порушено ч.2 ст. 33 КУпАП. Постанова, яка складена відносно неї, не містить доказів підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, тому ця постанова є необґрунтованою. Крім цього, оскаржувана постанова не містить посилання на належні та допустимі докази підтвердження скоєння нею адміністративного правопорушення. З оскаржуваної постанови вбачається, що вона 03.01.2021 року порушила правила перетинання державного кордону України, вказано, що вчинене нею правопорушення кваліфікується за ст. 204-2 КУпАП, але не зазначено даних щодо доказів порушення нею порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що свідчить про непідтвердженість кваліфікації та недоведеність її дій як правопорушника саме за ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Тому можна зробити висновок про формальний підхід посадової особи до серйозних функцій притягнення громадянина до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт порушення ґрунтується на припущеннях та сумнівної доведеності вини. В оскаржуваній постанові вказано, що вона щиро розкаялася у скоєнні адміністративного правопорушення, визнала себе винною у його вчиненні, що не відповідає дійсності, оскільки під час складання уповноваженою особою постанови вона неодноразово вказувала на те, що має намір оскаржити постанову про притягнення її до адмінвідповідальності. Окрім того, сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення. Отже, вважає себе не винуватою, постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, винесену всупереч зазначеним нормам КУпАП.

Ухвалою судді від 19.01.2021 року вищенаведена позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

26.01.2021 року позивачка усунула недоліки позовної заяви, про що надала відповідну письмову заяву.

Ухвалою судді від 28.01.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачам роз`яснено, що вони до початку першого судового засідання мають право подати відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачам роз`яснено їх обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті

ними до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідачів разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.
У строк визначений в ухвалі суду, відзив на позов, відповідачами не подано, як і не виконано обов`язок, щодо надання суду всіх матеріалів, що були або мали бути взяті відповідачами до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов, а тому суд у відповідності до положень ч.6 ст. 162 КАС України вирішив справу за наявними матеріалами.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду письмову заяву в якій просила справу розглянути без її участі.
Відповідачі - Відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № 9938) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника групи ІПК ВІПС (тип А) лейтенанта ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 )у судове засідання не прибули. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду. Заяви про перенесення розгляду справи на інший час та відзиву від них не надійшло.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відсутність нез`явившихся сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8). З 04.01.2017 року позивачка взята на облік як внутрішньо переміщена особа та має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № /16266 від 04.01.2017 року, що видана УСЗН Нікольської райдержадміністрації Донецької області (а.с. 10).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 138921 від 03.01.2021 року винесеної начальником групи ІПК ВІПС (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів в ППр), позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП, а саме за те, що 03.01.2021 року о 22-00 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено, що вона 03.01.2021 року о 14-00 год. здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України в н.п. Маринівка (ТОТ) на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) н.п. Куйбишево (РФ), чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення

для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких у відповідності до ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, на спростування доводів позивачки не представлено суду жодних доказів які б підтверджували в діях позивачки наявність складу адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, а саме порушення останньою вимог п. 3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України в н.п. Маринівка, в зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивачки щодо скасування оскаржуваної постанови є слушними та підлягають задоволенню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення відносно останнього на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України закриттю.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі №177/525/17.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За положеннями ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_5 не є юридичною особою, а діє від імені Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, витрати на сплату судового збору у відповідності до ст. 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Таким чином, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 454,00 грн. і її позовні вимоги задоволено, суд, керуючись вимогами ст. 139 КАС України, вважає за необхідне стягнути з відповідача Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який є суб`єктом владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачки судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 139, 195, 229, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 222, 251, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частини № 9938) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі

начальника групи ІПК ВІПС (тип А) лейтенанта ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 138921 від 03.01.2021 року винесену начальником групи ІПК ВІПС (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_4 лейтенантом ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів в ППр) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за ч.1 ст. 204-2 КУпАП і накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )за ч.1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України(код , місце знаходження за адресою: 93120, Луганська область, м. Лисичанськ, пр-т. Перемоги, буд. 58) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець