Справа № 640/2688/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/2688/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомДепартаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доПечерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа про ОСОБА_1 визнання протиправними дії та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2020 року № 62583970,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

визнати неправомірними дії держаного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: вул. Різницька, 11-Б, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код юридичної особи: 34979022) Петрухно С. О. з винесення постанови від 14.12.2020 про закінчення виконавчого провадження № 62583970;

скасувати постанову державного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: вул. Різницька, 11-Б, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код юридичної особи: 34979022) Петрухно С. О. від 14.12.2020 про закінчення виконавчого провадження № 62583970 з примусового виконання виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 24.06.2020 № 640/13857/19, яким зобов`язано: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) привести до попереднього стану самочинно реконструйоване нежиле приміщення № 31-А відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення) від 07.08.2017 (інвентаризаційна справа № 193/08-17) та нежиле приміщення № 31-Б відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення) від 27.09.2017 (інвентаризаційна справа № 240/09-17) у будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва №640/13857/19 від 24.06.2020 року, який було видано на виконання рішення суду від 03.06.2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) привести до попереднього стану самочинно реконструйовані нежилі приміщення: № 31-А (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 07.08.2017 року, інвентаризаційна справа № 193/08-17) та № 31-Б (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 27.09.2017 року, інвентаризаційна справа № 240/09-17) у будинку АДРЕСА_1 не виконано.

Поряд з цим, позивач звертає увагу, що відповідачем до прийняття оскаржуваної постанови не було вчинено жодних дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду від 03.06.2020 року, з урахуванням наданих йому прав, що передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

А тому, на думку позивача, прийняття державним виконавцем відповідача, за вказаних вище обставин, постанови про закінчення виконавчого провадження № 62583970 від 14.12.2020 є протиправним, а сама постанова підлягає скасуванню, як така, що прийнята без правових на це підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно вказаною ухвалою суду до участі в її розгляді в якості третьої особи, що не що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .

18.02.2021 року відповідачем на виконання ухвали суду від 10.02.2021 року надано суду копію матеріалів виконавчого провадження № 62583970.

Станом на час розгляду даної справи, третьою особою письмових пояснень щодо змісту позовних вимог надано не було.

У зв`язку з поданням представниками позивача та відповідача заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неявки у судове засідання третьої особи, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі 640/13857/19 адміністративний позов Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії - задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) привести до попереднього стану самочинно реконструйовані нежилі приміщення: № 31-А (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 07.08.2017 року, інвентаризаційна справа № 193/08-17) та № 31-Б (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 27.09.2017 року, інвентаризаційна справа № 240/09-17) у будинку АДРЕСА_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі від 16.12.2019 року по справі № 640/13857/19 залишено без змін.

24 червня 2020 року по даній справі видано виконавчий лист.

17 липня 2020 року за заявою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрухно С.О. (далі - держаний виконавець) відкрито виконавче провадження № 62583970 з примусового виконання виконавчого листа від 24.06.2020 року за рішенням суду від 16.12.2019 року.

14 грудня 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 62583970.

Незгода з вказаною постановою, обумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Зважаючи на те, що згідно наявних в матеріалах справи доказів, оскаржувана постанова на адресу позивача надійшла 25.01.2021 року (за вх. № 0731385), а до суду останній звернувся 02.02.2021 року (згідно відмітки на поштовому відправлення), суд приходить до висновку, що позивач подав дану позовну заяву, в межах строків, встановлених ч. 2 ст. 287 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців врегульовано ст. 18 Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 26 вказаного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Як встановлено матеріалами справи, 17.07.2020 року відповідачем за заявою позивача відкрито виконавче провадження № 62583970 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 24.06.2020 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) привести до попереднього стану самочинно реконструйовані нежилі приміщення: № 31-А (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 07.08.2017 року, інвентаризаційна справа № 193/08-17) та № 31-Б (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 27.09.2017 року, інвентаризаційна справа № 240/09-17) у будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно, вказаною постановою боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

З наданої копії матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 62583970 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 09.10.2020 року у розмірі 5 100, 00 грн., постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 09.12.2020 року у розмірі 10 200, 00 грн., направлено подання (повідомлення) до Печерського УП ГУ НП України в м. Києві від 14.12.2020 року № 62583970/16 про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України службову особу - ОСОБА_1 за умисне невиконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/13857/19 від 24.06.2020 року.

Також судом встановлено, що 14.12.2020 року відповідачем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 62583970, яка є предметом оскарження у даній справі

Вирішуючи по суті дану справу, суд зазначає, що відповідно до підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно ч. 1 -3 цього Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження відповідачем було здійснено за результатами надіслання ним до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником ( ОСОБА_1 ) кримінального правопорушення з підстав неможливості виконання рішення суду без його участі, тобто правомірно.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що згідно виконавчого документу від 24.06.2020 року ОСОБА_1 було зобов`язано особисто вчинити певні дії щодо приведення до попереднього стану самочинно реконструйовані нежилі приміщення: № 31-А (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 07.08.2017 року, інвентаризаційна справа № 193/08-17) та № 31-Б (відповідно до технічного паспорта на нежитловий будинок (приміщення), виготовленого ПП «Приват-Інвеста» станом на 27.09.2017 року, інвентаризаційна справа № 240/09-17) у будинку АДРЕСА_1 .

У той же час, позивач обґрунтовуючи заявлений позов посилався на той факт, що державний виконавець не використав в повному обсязі надані йому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» права у виконавчому провадженні, що свідчить про його бездіяльність під час виконання рішення суду.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає, що останнім не було доведено, які саме з визначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду не було проведено державним виконавцем та яким чином такі заходи змогли вплинути на стан такого виконання.

Суд також наголошує на тому, що ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє державного виконавця на свій розсуд обирати спосіб реалізації його прав у виконавчому провадженні, що визначені вказаною статтею, а визначення судом їх обсягу на власний розсуд буде втручанням в дискреційні повноваження державного виконавця.

Таким чином, суд приходить до переконання, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

А тому, за вказаних обставин, підстав для визнання неправомірними дій держаного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрухно С. О. з винесення постанови від 14.12.2020 про закінчення виконавчого провадження № 62583970, а також визнання її протиправною та скасування, у суду немає.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко