Справа № 440/4813/20
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.Справа № 440/4813/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Катунова В.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк) по справі № 440/4813/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2020 р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4711-511107-У від 11 лютого 2020 року Головного управління ДПС у Полтавській області на суму 8262,54 грн стосовно ОСОБА_1 .

Після відкриття провадження у справі ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не вірне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не вірно надана оцінка наявним в справі доказам, а саме поштовому відправленню, на якому відсутній підпис позивача, що свідчить про не отримання ним вимоги, відтак докази надані відповідачем є неналежними, а висновки суду передчасними.

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач) відзив на апеляційну скаргу не надало.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Апелянт подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4711-51/1107У від 11 лютого 2020 року за платежем з єдиного внеску на суму узгодженого боргу 8262,54 грн (а.с. 32-зворот).

Зазначена вимога від 11.02. 2020 року направлена ГУ ДПС у Полтавській області засобами поштового зв`язку на робочу адресу ОСОБА_1 с.Хорішки, Козельщинського району, Полтавської області рекомендованим поштовим відправленням №450 та вручена йому особисто - 20 березня 2020 року, що підтверджується поштовим відправленням (а.с. 32).

01 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4711-511107-У від 11 лютого 2020 року. До позовної заяви також подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що про наявність вимоги дізнався лише 28 серпня 2020 року від державного виконавця, після отримання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП 62705207 від 16 серпня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, питання щодо поновлення строків звернення до суду не вирішувалось.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем попущено строк звернення до суду, поважних причин його поновлення не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.25 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Отже, строк оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в судовому порядку становить десять календарних днів з дня надходження вимоги (в тому числі узгодженої) про сплату недоїмки.

Судом встановлено, що вимога про сплату недоїмки отримана позивачем 20.03.2020.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлений карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, що набрав чинності 02 квітня 2020 року, процесуальні строки були продовжені на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

17 липня 2020 року набрали чинності норми Закону України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Враховуючи наведене, можливість продовження процесуальних строків через запровадження карантинних заходів обмежена датою - 06 серпня 2020 року.

Починаючи з 07 серпня 2020 року, процесуальні строки підлягають продовженню за умови подання учасниками справи та особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, відповідної заяви. А строк звернення до суду, який розпочинався з 12 березня 2020 року, продовжувався лише до 16 липня 2020 року, а починаючи з 17 липня 2020 року строк звернення до суду з адміністративним позовом обраховується в загальному порядку відповідно до положень статей 122-123 КАС України та норма пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 731-IX до такого строку не застосовується.

Судом вірно встановлено, що з 04.01.2013 ОСОБА_1 взято на обілік за робочою адресою - с. Хорошки, Козельщинського району Полтавської області, за цією адресою податковим органом засобами поштового зв`язку надіслана вимога про сплату боргу, яка отримана позивачем 20.03.2020 року, однак позов подано лише 01 вересня 2020 р.

При вирішення питання дотримання строку звернення до суду судом першої інстанції враховано період дії законодавства, яким продовжено строки звернення до суду з адміністративним позовом відповідно до закону до 17 липня 2020 року, та вірно визначено, що десятиденний строк звернення позивача до суду з цим позовом закінчився 27 липня 2020 року.

Позивач не надав ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції доказів на спростування того, що він отримав оскаржувану вимогу 20 березня 2020 року, а також доказів на підтвердження того, що про порушення свого права він дізнався 28 серпня 2020 року .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що строк оскарження вимоги закінчився 27.07.2020 проте позов пред`явлений 01.09.2020, отже з порушенням десятиденного строку звернення до суду.

Щодо доводів апелянта про врахування судом не належних доказів, а саме рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, підпис на якому здійснений не позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

Так, відповідно до пункту 106 Правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Отже, загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

Колегія суддів зазначає, що повідомлення про вручення вимоги про сплату боргу від 11.02.2020 року не містить позначки «вручити особисто», а тому особистого підпису та прізвища одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення не вимагало.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №222/1402/16-а.

Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 13 березня 2019 року у справі №639/4278/16-а.

За таких обставин наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу є належним доказом отримання ним вимоги про сплату боргу від 11 лютого 2020 року саме 20 березня 2020 року.

Щодо доводів апелянта про відсутність його на робочому місці у зв`язку із відпусткою за власний рахунок, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.

Доводи апелянта щодо порушення податковим органом строків відправки вимоги, не спростовують висновків суду про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі № 440/4813/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.В. Катунов С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 02.03.2021 року