Справа № 560/2821/20
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 560/2821/20

26 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Згідно з матеріалами справи, оскаржуване рішення прийнято в порядку письмового провадження 21 вересня 2020 року.

В жовтні 2020 року відповідачем подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України залишено без руху. При цьому, запропоновано в строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали виконати вимоги даної ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, зокрема надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також надати документи, які б свідчили про те, що Наюк В.В. є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво відповідача. Вказану ухвалу суду отримано апелянтом 26.11.2020. (а.с.82).

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 грудня 2020 року повернув апеляційну скаргу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, у зв`язку з тим, що відповідач не усунув недоліків апеляційної скарги у встановлений ухвалою суду від 12.11.2020 строк.

23 грудня 2020 року Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України повторно звернулась з апеляційною скаргою. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання вмотивоване тим, що відповідачем апеляційну скаргу вперше було подано в межах строку на апеляційне оскарження, однак судом апеляційної інстанції вказану апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку із несплатою судового збору. Водночас, апелянт зазначає, що 07.12.2020 відповідачем надіслано заяву про усунення недоліків за №12-223/2020 з додатками, тобто в останній день строку, що встановлений судом. Однак, поштове відправлення здійснено 08.12.2020, яке згідно інформації листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 №02.2-04/35999/2020, надійшло до суду 11.12.2020, тобто у день винесення судом ухвали про повернення апеляційної скарги, що, на думку позивача, є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.01.2021 відмовив у задоволенні клопотання Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020. Визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020, апеляційну скаргу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України залишив без руху та запропонував протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.

22.02.2021 на виконання вимог ухвали суду від 18.01.2021 скаржник надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020, мотивуючи її тим, що 27.11.2020 до Департаменту надійшла ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, 01.12.2020 бухгалтерською службою сформовано платіжне доручення №579 та надіслано до Казначейської служби України міста Києва. Згідно інформації системи дистанційного обслуговування "Клієнт Казначейства-Казначейство" Державної казначейської служби України міста Києва, грошові кошти по сплаті судового збору зараховано на розрахунковий рахунок суду 04.12.2020 та казначеською службою проставлено відмітку "Оплочено". Посилається на те, що апелянтом отримано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги лише 07.12.2020, в останній день строку визначений ухвалою.

Колегія суддів, дослідивши подану стороною заяву вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглядаючи питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені неї обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків для подання апеляційної скарги передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій.

Обставини, з якими апелянт пов`язує поважність причин пропуску строків звернення, повинні бути доведеними та підтвердженими належними доказами, і дійсно підтверджувати неможливість звернення до суду у встановлений законодавством строк.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд неодноразово акцентував, що відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу "сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки".

Відповідальність за швидке здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Однак, розумність тривалості судового провадження залежить не тільки від складності справи, її обставин та предмета спору, але і поведінки сторін.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вказана практика ЄСПЛ знайшла своє відображення в новій редакції КАСУ. Так, ч.1 ст.45 КАСУ встановлено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Варто зауважити, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, відповідач, як при неодноразовому поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Та обставина, що відповідач звертався з первинною апеляційною скаргою в межах строку, встановленого ст. 295 КАС України, не є підставою вважати поважними причини пропуску цього строку оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Слід зазначити, що право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Щодо доводів скаржника про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме те, що після отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, 01.12.2020 бухгалтерською службою сформовано платіжне доручення №579 та надіслано до Казначейської служби міста Києва та 04.12.2020 зарахувано суму зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на розрахунковий рахунок Сьомого апеляційного адміністративного суду згідно відмітки "Оплачено", колегія суддів визнає їх неповажними, оскільки у ситуації з пропуском строків державними органами, поважними причинами такого пропуску апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких, адже це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

При цьому, колегія суддів зазначає, що всі можливі заходи щодо здійснення сплати судового збору та його погодження у цій справі відповідач мав можливість здійснити в межах 30-ти денного строку з дня вручення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.09.2020.

Отже, неналежна організація внутрішніх робочих процесів, в даному випадку щодо належного забезпечення руху коштів та безпосередньої наявності коштів у суб`єкта владних повноважень для своєчасної сплати судового збору не є поважною причиною для поновлення строку, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з наявними обставинами у скаржника є його відповідальністю за неналежну організацію виконання процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що зазначені скаржником обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, суд вважає необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. у задоволенні заяви Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про зобов`язання вчинити дії.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.