Справа № 243/8296/20
Суддя: Гончарова А. О.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 243/8296/20
Провадження № 2-а/243/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.

за участю секретаря судового засідання Симонової В.П.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Курноса Вячеслава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Курноса Вячеслава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 13.09.2020 року відповідачем у справі, інспектором Курносом В.Ю., відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 13.09.2020 року о 21-08 год. водій ОСОБА_1 керував МТЗ, у якого вітрове скло мало тріщини в зоні роботи склоочисників, чим водій порушив вимоги ДСТУ 3649:2010 та пп. 31.1 п. 31 ПДР України. Позивач зазначає, що відповідно до матеріалів справи інспектор поліції зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , користуючись жезлом, 13.09.2020 року о 21-08 год. на автодорозі «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», 475 км. Після того, як водій виконав вимогу інспектора та зупинився, ОСОБА_1 вийшов з автобусу, підійшов до інспектора та запитав про причину зупинки, на що інспектор повідомив, що причиною є перевірка дотримання пасажирами автобусу умов карантину. Позивач запевнив інспектора, що жодних порушень з боку пасажирів немає, після чого інспектор почав оглядати автобус ззовні та попросив надати йому документи для перевірки посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб, тощо.

Коли ОСОБА_1 надав інспектору запитані документи, відповідач почав складати щодо позивача оскаржувану постанову через наявність на вітровому склі транспортного засобу ушкоджень. ОСОБА_1 заперечував проти складання такої постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки тріщин на вітровому склі не було, у зоні дії склоочисників було лише механічне пошкодження скла, яке було відремонтовано раніше.

Однак, інспектор проігнорував всі зауваження та заперечення водія та видав йому постанову.

Позивач заперечує стосовно правомірності винесеної відносно нього постанови, оскільки існує вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу працівником патрульної поліції, у якому відсутні такі підстави для зупинки як «перевірка документів» та «перевірка дотримання умов карантину з боку пасажирів», а отже інспектор поліції не мав права перешкоджати позивачу у переміщенні без законних на те підстав. Також, позивач звертає увагу, що наявність тріщини на вітровому склі у зоні дії склоочисників не зафіксована належним чином, у оскаржуваній постанові відсутні відомості про замірювання тріщини, фототаблиця з фотознімками пошкоджень або будь-які відомості про наявність носіїв інформації із зафіксованим на них правопорушенням. З відеозаписом, на якому зафіксоване правопорушення, ОСОБА_1 не ознайомлювали. Також, позивач вважає, що наявність тріщин на вітровому склі, згідно з нормами ПДР України, не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з визначень ч. 2 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП, тобто можлива наявність тріщини на вітровому склі не може бути порушенням, за яке настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем було обмежено його право на захист, оскільки йому не надали можливості зазначити свої заперечення проти інкримінованого правопорушення. ОСОБА_1 також посилається на те, що інспектором було порушено саму процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачена діючим законодавством, а саме ст. ст. 278, 279 КУпАП, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча, закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а також відповідач не роз`яснив та не дав ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

З огляду на наведене позивач просить суд визнати дії відповідача, інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Курноса В.Ю., щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2020 року серії ЕАМ № 3131589 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Відповідач, інспектор 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенант поліції Курнос В.Ю., в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судового виклику на адресу Управління патрульної поліції в Запорізькій області жодних клопотань, пояснень, відзиву на адресу суду від відповідача не надходило, незважаючи на те, що судові виклики були завчасно вручені уповноваженим особам Управління патрульної поліції в Запорізькій області під підпис.

Представники відповідачів, Управління патрульної поліції в Запорізькій області та Департаменту патрульної поліції, в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду відповідачі повідомлялись належним чином.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 680,00 грн. Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 13.09.2020 року о 21-08 год. керував мтз, в якого вітрове скло мало тріщини в зоні роботи склоочисників, чим порушено вимоги ДСТУ 3649:2010 та п.п. 31.1 ПДР України, зокрема, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті (а. с. 8)

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку в своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що він не скоював інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки вітрове скло його транспортного засобу не мало тріщин або інших пошкоджень в зоні роботи склоочисників, на даній ділянці вітрового скла було лише механічне пошкодження, яке раніше вже було відремонтовано. Позивач звертав увагу інспектора на вказану обставину.

Відповідно до пп. 31.1 п. 31 ПДРУ України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пп. 6.8.5 п. 6.8 Розділу 6 Вимог щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів та методи контролювання, ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідачі, інспектор 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенант поліції Курнос В.П., Управління патрульної поліції в Запорізькій області та Департамент патрульної поліції, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, однак, не скористались своїм правом на безпосередню участь в судовому засіданні, не надали відзиву, пояснень, заперечень з приводу заявлених позовних вимог та жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно було вчинене інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, з приводу чого відносно позивача й було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 680,00 грн.

Окрім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії постанови серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року, винесеної відносно ОСОБА_1 , дана постанова не відповідає вказаним вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Окрім того, за відсутності у оскаржуваній постанові посилання на конкретний технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення, прийняття до уваги та врахування у якості доказів будь-яких відеозаписів є неприпустимим та суперечить чинному законодавству.

Суд не приймає до уваги посилання позивача щодо того, що йому не були відповідачем роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, під час складання оскаржуваної постанови, оскільки остання містить особистий підпис ОСОБА_1 у відповідній графі, з чого слідує, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, були позивачу роз`яснені.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту вчинення самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим постанова серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 680,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Що стосується твердження позивача з приводу того, що інспектор поліції не дотримався положень закону та розглянув справу на місці знаходження транспортного засобу, хоча ст. 276 КУпАП вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративні правопорушення, та розглянувши справу на місці знаходження транспортного засобу, інспектор поліції не надав ОСОБА_1 жодної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, суд дані доводи не приймає, оскільки відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.07.2001 року № 11-рп/2001, адміністративно-територіальна одиниця це компактна частина єдиної території України, що є просторовою основою для організації і діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Тобто в даному випадку місце розгляду справи про адміністративного правопорушення це траса Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км, де й був зупинений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , та інспектор патрульної поліції, наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, діючий на підставі Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, Закону України «Про Національну поліцію», мав повноваження виносити оспорювану постанову.

З огляду на наведене позовні вимоги в частині визнання дій відповідача, інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Курноса В.П., протиправними, дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, як було зазначено вище, інспектор патрульної поліції, наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, діючий на підставі Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, Закону України «Про Національну поліцію», мав повноваження виносити оскаржувану постанову.

Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в даному випадку суд не може вийти за межі наданих йому повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Курноса Вячеслава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3131589 від 13.09.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 680,00 грн. (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.), - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 121 КУпАП закрити.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлений 23 лютого 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова