Справа № 540/1914/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1914/20
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України (далі Міноборони України) в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо розрахунку одноразової грошової допомоги із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року 1 762 грн.;

- зобов`язати провести перерахунок виплаченої одноразової грошової допомоги із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020 року 2 102 грн., та виплатити недоплачену різницю.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 заявив про порушення суб`єктом владних повноважень п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, (далі - Порядок №975), який зобов`язує у випадку встановлення військовослужбовцю ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків, виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлена інвалідність.

Позивач указує, що при здійсненні розрахунку другої виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, після первинного встановлення ступеня втрати працездатності, повинно братися за основу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, в якому встановлена інвалідність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправними дії Міноборони України щодо призначення ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразової грошової допомоги із застосуванням, при її розрахунку, розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року 1 762,00 грн та зобов`язав провести перерахунок одноразової грошової допомоги, застосувавши розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020 року 2 102,00 грн, та здійснити виплату із урахуванням виплачених сум.

За аналізом законодавства, суд дійшов висновку, якщо після первинного встановлення військовослужбовцю ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, під час повторного огляду (за рішенням МСЕК) буде встановлено групу інвалідності, або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплаченої суми, тобто виплачується різниця між вже виплаченою допомогою та допомогою, що є призначеною після повторного огляду військовослужбовця.

Разом з тим, на думку суду першої інстанції, у відповідача відсутній обов`язок застосовувати, при повторному розрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, тих складових, які використовувалися при розрахунку раніше виплаченої суми.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим Міноборони України, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник указав, що з огляду на одноразовість грошової допомоги, вона обраховується за законодавством що діяло на момент первинного огляду, під час якого встановлено ступінь втрати працездатності, при встановленні втрати більшого ступеня працездатності (з інвалідністю чи без) застосовується теж саме законодавство. Резюмуючи скаржник зазначає, що одноразова виплата коштів, що пов`язана з повторністю огляду позивача у 2020 р. є доплатою до раніше виплаченої суми у 2019 р., коли було реалізоване позивачем право на одноразову грошову допомогу (із розрахунку прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 р.).

ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не погоджується з її доводами та просить відмовити в її задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Аргументами відзиву є доводи, що покладені в основу позову.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

08.11.2019 року на засіданні комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, оформлене протоколом №148 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Порядку №975, у зв`язку із встановленням йому 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі довідки Медико-соціальної експертної комісії серії АГ №0009802 від 27.12.2018 року, в сумі 30 835 грн.

29.05.2020 року на засіданні комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №76 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Порядку №975, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі довідки Медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №558209 від 27.04.2020 року, у розмірі різниці 250-кратного прожиткового мінімуму та раніше виплаченої допомоги.

При розрахунку вказаної грошової допомоги відповідачем застосовано прожитковий мінімум станом на 01.01.2018 року, в сумі - 1 762 грн.

Не погоджуючись із означеним розрахунком, позивач звернувся до Міноборони із заявою, в якій просив визначити розмір одноразової грошової допомоги з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року (в якому вперше встановлено інвалідність).

Листом Департаменту фінансів Міноборони від 03.07.2020 року №0290/К-835/629 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на доводи апеляційної скарги Міноборони наріжним питанням у цьому спорі є тлумачення п.6 Порядку №975, а саме що вважати встановлення інвалідності вперше.

Вивчаючи дане питання колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII (далі Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу.

Частини 6, 8 - 9 статті 16- 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовують, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Пунктом 12 Порядку №975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз зазначених норм, дає підстави зробити висновок про те, що виплата одноразової грошової допомоги з підстав встановлення інвалідності та/або встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності не є самостійними та окремими підставами для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки визначальним для встановлення права на виплату одноразової грошової допомоги є не ступінь тяжкості ушкодження здоров`я, а рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності).

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, зокрема встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.

Як випливає з матеріалів справи право на виплату одноразової грошової допомоги виникло у позивача у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 27.12.2018 р.

27.04.2020 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Згідно приписів п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Суд першої інстанції, трактуючи наведену норму, дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 р., позаяк саме у цьому році йому вперше встановлено інвалідність.

До того ж, суд першої інстанції звернув увагу, що норми Порядку №975 не встановлюють для суб`єкта владних повноважень (у даному випадку комісії Міноборони) обов`язку щодо застосування при розрахунку одноразової допомоги, призначеної після встановлення військовослужбовцю групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, тих складових, які використовувалися при розрахунку раніше виплаченої суми.

Колегія суддів не погоджується з такою правовою позицією суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957 дійшов наступних висновків:

встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги; встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як правильно зазначив скаржник, з огляду на одноразовість грошової допомоги, її розмір розраховується за законодавством, що діяло на момент первинного огляду, під час якого встановлено ступінь працездатності, а у випадку погіршення здоров`я здійснюється доплата до раніше виплаченої суми

Законодавець у п.6 Порядку №975 визначився, що для виплати одноразової грошової допомоги застосовується прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Підставами для скасування судового рішення, відповідно до ст. 317 КАС України, є неправильне застосування норм матеріального права, зумовлене неправильним тлумаченням законодавства, що регулює спірні правовідносини.

На думку колегії суддів, саме неправильне застосування норм матеріального права у цій справі, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Підстави для їх розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі, яка була розглянута за правилами спрощеного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 01.03.2021 року.