Справа № 340/5111/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Кропивницький справа № 340/5111/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького (вул. Велика Перспективна, 41, каб. 120, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, код ЄДРПОУ - 37623933)

провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд:

- визнати протиправними дії Відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького стосовно відмови у реєстрації місця проживання по заявам №040941/01-2020 та №040944/01-2020 від 14 серпня 2020 року;

- зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_3 .

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу вона звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію її місця проживання та малолітньої дитини ОСОБА_2 , за адресою свого місця проживання. При цьому зазначила, що спору між батьками щодо визначення її місця проживання немає.

14.08.2020 року відповідачем було відмовлено позивачці у реєстрації місця проживання дитини з підстав неподання необхідних документів для здійснення місця реєстрації, а саме - згоди батька.

31.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить в задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що в разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини реєструється за місцем проживання одного з батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Відповідач вказує, що законні інтереси позивачки та її малолітньої дитини не порушені, оскільки посадові особи цього органу діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі

Ухвалою від 07.12.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.12.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 з 07.06.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від спільного життя народився неповнолітнього син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2018 року, шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією рішенням суду (а.с.13).

14 серпня 2020 року позивачка звернулась до відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького с заявами №040941/01-2020 та № 040944/01-2020 про реєстрацію її місця проживання та реєстрацію місця проживати її малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12).

За результатами розгляду заяв №040941/01-2020 та № 040944/01-2020 від 14 серпня 2020 року прийнято рішення - у реєстрації місця проживання відмовлено (а.с.11,12 зворот).

14 серпня 2020 року позивачці видані заяви №040941/01-2020 та №040944/01-2020 з відміткою про прийняте рішення про відмову у реєстрації місця проживання.

Причиною відмови у реєстрації місця проживання по заяві №040944/0 -2020 від 14 серпня 2020 року стосовно реєстрації малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказана відсутність згоди батька ОСОБА_3 .

Позивачка, вважаючи відмови у реєстрації протиправними, звернулася до суду з даним позовом для захисту, порушених на її думку прав.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Предметом даного спору є встановлення правомірності рішення про відмову у реєстрації місця проживання від 14.08.2020 року.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку реєстрації місця проживання, регулюються правовими нормами Конституції України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Правилами реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), та іншими законами.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом розгляду у даній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з процедурних питань та не пов`язаний зі спором про будь-яке речове право, тому спір який розглядається в цій справі, підсудний адміністративним судам.

Положеннями статті б Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11.12.2003 року №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

На виконання статті 10 Закону розроблено Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207.

Перелік документів, необхідних для здійснення реєстрації малолітньої дитини, визначено п.18 Правил №207, так для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно до додатків 6, 7 Правил;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 14 років, подається свідоцтво про народження.

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї;

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 Правил (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Як вбачається з матеріалів справи підставою відмови у прийнятті спірного рішення відповідачем визначено у зв`язку з ненаданням відповідних документів або інформації, а саме - згоди батька.

При цьому, п.11 Правил № 207 визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Отже, другий з батьків повинен надати свою письмову згоду у присутності особи, яка приймає заяву, або така згода підтверджується на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року №296/8597/16-а.

З огляду на встановлені дійсні обставини справи та враховуючи правову позицію Верховного Суду суд дійшов висновку, що оскільки позивачкою до органу реєстрації не було подано документи або інформації, передбаченої п.18 правил №207 щодо згоди батька на проведення реєстрації місця проживання дитини, то відповідач обґрунтовано відмовив у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 року у справі №642/5375/17.

Щодо відмови у реєстрації місця проживання позивачки суд зазначає наступне.

Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Статтею 141 Сімейного кодексу встановлена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як визначено ч.1 ст.160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи норми Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України встановлення спору щодо місця проживання не відноситься до компетенції представника органу реєстрації, а також щодо реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 без її малолітньої дитини є порушенням прав дитини.

Водночас, суд враховуючи п.18, п.11 Правил реєстрації місця проживання громадянці вважає, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання, оскільки її місце проживання не може бути зареєстроване без її малолітньої дитини, так як вона є законним представником останньої, про що зазначено в її заяві про реєстрацію місця проживання.

Дослідивши подану заяву судом встановлено, що відмова в реєстрації місця проживання оформлена відповідно до п.11 Правил, а саме орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Відповідна відмова зазначена в заяві гр. ОСОБА_1 на зворотній сторінці заяви.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося судом раніше відповідно до п.18 Правил №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Між тим, заочним рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 грудня 2018 року, лише розірвано шлюб між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 . При цьому, питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 судом не вирішувалося.

Іншого рішення суду або органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання позивачкою не надано.

Суд зазначає, що визначити місце проживання дитини можливо незалежно від того розірваний шлюб чи ні. Фактом, що дозволяє встановити місце проживання дитини є окреме проживання батьків дитини, а також відсутність домовленості між ними щодо того, з ким буде проживати дитина.

Дана обставина у свою чергу породжує спір між сторонами. У свою чергу, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» гарантує кожній людині право на вільне пересування по всій підконтрольній території України.

З огляду на викладене судом встановлено, що діючим законодавством не закріплено обмеження щодо реєстрації дитини, а лише встановлено певний порядок її реєстрації за згодою батьків або за рішенням суду, який дозволив зареєструвати дитину без згоди одного з батьків.

Суд зауважує, що вказані дії щодо реалізації прав дитини не регулюються нормами, встановленим КАС України, так як порушень відділом реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького допущено не було. Тому, в даному випадку потрібно в порядку цивільного судочинства звертатися із позовною заявою до суду за місцем реєстрації батька (матері), який не надає письмового погодження на зміну місця проживання дитини.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме такий принцип гарантує забезпечення правого порядку в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що після встановлення відсутності всіх документів передбачених п.18 Правил №207, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на який покладено обов`язок реєстрації місця проживання осіб не мав іншого варіанту поведінки ніж та, що встановлена чинним законодавством.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при прийнятті спірних рішень, діяв згідно приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятих оскаржуваних рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

VI. Судові витрати.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 252, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук