Справа № 200/11885/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 р. Справа№200/11885/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Донецька область, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій просить:

- поновити строк звернення до суду з цим позовом;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість пенсії з 01.02.2015;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначає, що є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Вона не перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. З 01.10.2014 перебуває на обліку у відповідача, який з 01.02.2015 протиправно припинив нарахування та виплату пенсії.

Ухвалою суду від 11.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.02.2021 ухвалено розгляд справи проводити за справилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 15.02.2021.

Ухвалою суду від 15.02.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 01.03.2021.

16.01.2021 відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що з 01.10.2014 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно заяви від 12.09.2014 про взяття на облік та витребування пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька. Зазначає, що позивач порушила статтю 4 та статтю 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII оскільки при зверненні до органу Пенсійного фонду не надала довідку внутрішньо переміщеної особи та порушила Постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 №615 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 і від 05.11.2014 №637» оскільки не надала розрахунковий рахунок в АТ «Ощадбанк» для перерахунку пенсії.

Посилається на позицію Головного управління довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії було призупинено з 01.02.2015. За період з жовтня 2014 по січень 2015 ОСОБА_1 нараховано та виплачено пенсійних коштів на загальну суму 4380,12 грн. З заявою про поновлення виплати пенсії позивач не зверталася.

Відповідач посилається на правову позицію викладену в постанові Верховного суду від 06.08.2019 по справі №433/172/16-а.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

12.09.2014 ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Покровському районі Дніпропетровської області з заявою про переведення пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька у зв`язку тимчасовою зміною місця проживання.

До заяви від 12.09.2014 про переведення пенсійної справи позивачем додано:

- довідку Вишнівської сільської ради від 13.08.2014 №502, в якій зазначено, що ОСОБА_1 тимчасово без реєстрації мешкає в АДРЕСА_3 ;

- заяву від 12.09.2014 з зазначенням поточного рахунку та реквізитів банку ТВБВ №10003/0280 (філія Дніпропетровського обласного управління) для перерахунку пенсії.

01.12.2020 позивач через свого представника звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з листом в якому просила, зокрема, поновити нарахування та виплату пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.12.2020 №0400-010505-8/116337 представника позивача повідомлено, що 12.09.2014 ОСОБА_1 звернулася до управління пенсійного фонду України з заявою про переведення пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька у зв`язку тимчасовою зміною місця проживання. Електронну пенсійну справу взято на облік щ 01.10.2014, з лютого 2015 року ОСОБА_1 пенсію не отримує, оскільки на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває. Заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_1 відсутня.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до частини третьої статті 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону №1058.

Відповідач підтвердив взяття позивача на облік.

З матеріалів справи вбачається, що призупинення виплати пенсії відбулося через відсутність у Позивача довідки ВПО, інших вказівок на підставу для припинення Позивачу пенсії не наведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що рішення про припинення виплати пенсії відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійним органом не приймалось.

Таким чином, з лютого 2015 року пенсійний орган безпідставно не виплачує Позивачу пенсію.

Суд зазначає, що Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, проте позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Донецька у зв`язку тимчасовою зміною місця проживання 12.09.2014. До заяви позивачем , зокрема, додано довідку Вишнівської сільської ради від 13.08.2014 №502, в якій зазначено, що ОСОБА_1 тимчасово без реєстрації мешкає в АДРЕСА_3 , тобто до прийняття Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII, та постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 №615 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 і від 05.11.2014 №637».

Отже, станом на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач підтвердила факт фактичного проживання на території Дніпропетровської області.

Виходячи з наведеного відповідач не має права застосовувати зазначені нормативно-правові акти (Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII, та постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 №615 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 і від 05.11.2014 №637») оскільки вони прийняті після звернення позивача з заявою.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо посилання відповідача на позицію Верховного суду викладену в постанові суду від 06.08.2019 по справі №433/172/16-а суд зазначає, що правові висновки викладені у зазначеній постанові суду не приймається до уваги, оскільки правовідносини не є тотожними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу; зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість пенсії з 01.02.2015.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання рішення суду в межах присудження суми пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилам статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що сплата судового збору була відстрочена до вирішення цієї справи по суті, з Відповідача необхідно стягнути його суму, а саме 840,80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Донецька область, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Донецька область, 49094, ) щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Донецька область, 49094, ) поновити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату пенсії, а також виплатити заборгованість по пенсії з 01 лютого 2015 року.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах присудження суми пенсії за один місяць

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Донецька область, 49094, ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) суму судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 01 березня 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв