Справа № 560/8673/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8673/20
РІШЕННЯ
іменем України

01 березня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку , Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року;

визнати протиправною бездіяльність військової частин НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по липень 2017 року;

визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 08 серпня 2017 року по 27 серпня 2018 року;

визнати протиправними дії Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо зміни базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 року 28 лютого 2018 року та не застосування вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 при здійсненні такої виплати після березня 2018 року;

зобов`язати Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року та з 28 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року з врахуванням базових місяців для нарахування індексації - січня 2008 року та березня 2018 року, а також з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 та раніше здійснених виплат;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по липень 2017 року з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08 серпня 2017 року по 27 липня 2018 року з врахуванням базових місяців для нарахування індексації - січня 2008 року та березня 2018 року, а також з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є підполковником запасу та проходив військову службу у Збройних Силах України з 1993 року по 2020 рік. Остання посада перед звільненням - начальник групи проведення службових розслідувань Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку. У Хмельницькому ЗВ ВСП позивач проходив військову службу в тому числі у період з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року та з 28 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року.

Крім того, у період з вересня 2016 року по липень 2017 року позивач проходив військову службу у Центральному управлінні Військової служби правопорядку по місту Києву та Київській області, а з 08 серпня 2017 року по 27 липня 2018 року у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних Сил України.

Наказом начальника Хмельницького ЗВ ВСП (по особовому складу) від 31 жовтня 2020 року № 223 підполковник ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу з 31 жовтня 2020 року.

Проте, як зазначає позивач, на день звільнення з військової служби не отримав у повному обсязі кошти на які мав право за час проходження військової служби, а саме йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а у період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2020 року така виплачувалась у неповному обсязі (внаслідок безпідставної зміни базового місяця).

Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

12 січня 2021 року та 21 січня 2021 року відповідачами - Хмельницьким зональним відділом Військової служби правопорядку та Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому заперечують щодо задоволення адміністративного позову та зазначають, що що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2017 року № 13700/з та від 08 серпня 2017 року № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

Також на переконання відповідачів, Порядок № 1078 не передбачає механізму виплат сум індексації грошового забезпечення за минулі періоди.

20 та 29 січня 2021 року від позивача до суду надійшли відповіді на відзив, відповідно до яких позивач вказує на те, що наведені відповідачами у відзивах аргументи підлягають відхиленню через фактичну відсутність норм у чинному законодавстві України, які надавали б останнім право не проводити позивачеві нарахування та не здійснювати виплату індексації грошового забезпечення, а також протиправно змінювати базовий місяць для обчислення індексації.

Хмельницьким зональним відділом Військової служби правопорядку також було направлено до суду заперечення, відповідно до яких відповідач вказав на те, що протиправність, наявність якої є підставою для задоволення адміністративного позову, в бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірні періоди 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року з 28 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року проходження позивачем військової служби у Хмельницькому зональному відділі Військової служби правопорядку відсутня, тому на переконання відповідача відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повністю виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності оскаржуваної бездіяльності.

Дослідивши позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 1993 року по 2020 рік. Остання посада перед звільненням - начальник групи проведення службових розслідувань Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку. У Хмельницькому ЗВ ВСП позивач проходив військову службу у тому числі у період з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року та з 28 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року.

Крім того, у період з вересня 2016 року по липень 2017 року позивач проходив військову службу у Центральному управлінні Військової служби правопорядку по місту Києву та Київській області, а з 08 серпня 2017 року по 27 липня 2018 року у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних Сил України.

Наказом начальника Хмельницького ЗВ ВСП (по особовому складу) від 31 жовтня 2020 року № 223 підполковник ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу з 31 жовтня 2020 року.

24 листопада 2020 року, до відповідачів було направлено адвокатські запити стосовно припинення виплати позивачеві індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зменшення її розміру, а також з проханням таку виплату провести.

У своїх відповідях відповідачі повідомили, що у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась внаслідок неналежного фінансування та через наявність відповідних роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України про необхідність припинення такої виплати.

Позивач вважаючи, що має право на виплату сум індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст. 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-XII) грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно з абз 4-5 п. 1-1 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, зокрема, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до абз. 1-2 п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17.

Суд також зазначає, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Отже, недостатність бюджетного фінансування відповідача жодним чином не впливає на наявність обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу, що передбачено Законами, які чинні.

Водночас, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні таких сум. Тому позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місять для обчислення індексації не підлягають задоволенню. Позовні вимоги у цій частині є передчасними та направлені на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України, тоді як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за спірні періоди.

Крім того, суд зазначає, що відповідачі мають діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до посилання відповідачів на листи, та відповідні роз`яснення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідачів щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за спірні періоди, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Визначаючись стосовно позовних вимог про стягненн судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги від 24 листопада 2020 року №73-20, прайс лист вартості послуг адвоката Хлопецького О.О. на 2020 рік, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 18 грудня 2020 року, де зазначено, що загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 5000,00 грн.

Також, на підтвердження проведення готівкової оплати до матеріалів позовної заяви додано довідку від 18 грудня 2020 року, згідно з якою встановлено факт оплати коштів позивачем в сумі 5000,00 грн., адвокату Хлопецькому О.О.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень статей 134, 139 КАС України та у зв`язку із задоволенням позову, сума, яка підлягає стягненню на користь позивача, що складається з витрат на правничу допомогу становить 5000,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частин НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по липень 2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 08 серпня 2017 року по 27 серпня 2018 року.

Зобов`язати Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року та з 28 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по липень 2017 року.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08 серпня 2017 року по 27 липня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку (вул. Івана Франка, 30, Хмельницький, Хмельницька область, 29009 , код ЄДРПОУ - 097765840) Військова частина НОМЕР_1 (просп. Перемоги, 55/2, Київ 113, 03113 , код ЄДРПОУ - 09814460) Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (проспект Повітрофлотський, 6, Київ 168, 03168 , код ЄДРПОУ - 22990368)

Головуючий суддя П.І. Салюк