Справа № 807/2306/16
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 807/2306/16

Провадження № 11-1068апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В.,Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.

розглянула в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 807/2306/16 за позовом ОСОБА_1 до Худлівської сільської ради, Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, Ужгородської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій та

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Худлівської сільської ради в Ужгородському районі Закарпатської області щодо службового підроблення офіційного документа (складання державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 019957, внесення в нього завідомо неправдивих відомостей та видачі його ОСОБА_2 );

- визнати протиправною бездіяльність Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо залишення без розгляду по суті звернень від 22 червня, 14 та 20 вересня 2016 року, неприйняття рішення про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та ненадання витребуваних документів, зазначених у зверненнях;

- зобов`язати Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області розглянути по суті звернення від 22 червня, 14 та 20 вересня 2016 року, прийняти рішення щодо виділення ОСОБА_1 у натурі (на місцевості) належної йому земельної частки (паю) двома земельними ділянками з різним складом сільськогосподарських угідь в урочищах «Лази» - ріллю та «Горб» - пасовище загальною площею 2,27 га в умовних кадастрових гектарах та видати такі документи: розпорядження про дозвіл на розробку проекту відводу земельних ділянок в урочищах « Лази » та «Горб», місце розташування земельних ділянок, їх площу та межі погодити з позивачем та видати йому уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) в урочищах «Лази» та «Горб».

Справа за позовом ОСОБА_1 розглядалася неодноразово.

Під час першого розгляду Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 30 травня 2017 року закрив провадження в цій справі, оскільки дійшов висновку про те, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та повинна пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 липня 2017 року скасував ухвалу суду першої інстанції від 30 травня 2017 року й направив справу для продовження розгляду до того самого суду першої інстанції.

За наслідками нового судового розгляду Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 27 липня 2018 року задовольнив клопотання позивача про його відмову від частини позовних вимог щодо визнання протиправною діяльності Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області (правонаступник Ужгородського районного відділу земельних ресурсів Закарпатської області) стосовно службового підроблення офіційного документа (складання державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 019957, внесення в нього завідомо неправдивих відомостей та видачі такого на ім`я ОСОБА_2 ).

Це рішення суду ніким не оскаржувалося в апеляційному порядку.

Цей же суд ухвалою від 30 липня 2018 року закрив провадження у справі про визнання протиправною діяльності Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо службового підроблення офіційного документа (складання державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 019957, внесення в нього завідомо неправдивих відомостей та видачі такого на ім`я ОСОБА_2 ) у зв`язку з неналежністю розгляду цієї позовної вимоги в порядку адміністративного судочинства.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 18 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції про закриття провадження в означеній частині вимог залишив без змін.

Рішення судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною діяльності Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо службового підроблення офіційного документа в касаційному порядку не оскаржувалися.

Закарпатський окружний адміністративний суд решту позовних вимог розглянув по суті за правилами адміністративного судочинства і рішенням від 30 липня 2018 року відмовив у їхньому задоволенні.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 08 листопада 2018 року скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрив.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути розглянуті за правилами цивільного процесуального провадження.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 30 вересня 2020 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року скасувала. Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій направив для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

16 листопада 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року. У своїй заяві позивач просить пояснити чи погоджувалась Велика Палата Верховного Суду з рішенням суду першої інстанції про залучення до справи співвідповідача - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. ОСОБА_1 також ставить питання про підсудність його вимог до Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області вимогам судам адміністративної юрисдикції.

Матеріали означеної справи надійшли до суду 04 грудня 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду дослідила доводи заяви позивачка і дійшла висновку про те, що у її задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Згідно із частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування, і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв`язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин. Під роз`яснення підпадає винятково рішення, яке підлягає виконанню, й без такого роз`яснення його важко виконати або існує велика ймовірність його неправильного виконання.

Питання, на яке позивач хоче отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлене у такому аспекті, що вимагає від суду додаткового обґрунтування наведеного у судовому рішенні висновку щодо порядку вирішення наявного між ним та відповідачами спору. По суті зміст його клопотання зводиться до незгоди з ухваленим судовим рішенням.

Слід додати, що судове рішення, за роз`ясненням змісту якого звернувся позивач, є чітким, зрозумілим та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України.

З огляду на те, що це рішення не потребує реалізації через примусове виконання, а також і те, що особиста незгода заявника з прийнятими рішеннями не може бути підставою для його роз`яснення, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Худлівської сільської ради, Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, Ужгородської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Т. О. Анцупова Г. Р. Крет

В. В. Британчук Л. М. Лобойко

Ю. Л. Власов К. М. Пільков

І. В. Григор`єва О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима В. В. Пророк

В. І. Данішевська Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік

О. С. Золотніков В. М. Сімоненко

Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач

В. С. Князєв С. П. Штелик