Справа № 204/8083/20
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8083/20
Провадження № 2-а/204/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Сокола Д.О.,

представниці третьої особи - Семєйко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування Онищенка Дмитра Івановича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до головного спеціаліста-інспектора з паркування Онищенка Дмитра Івановича, із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення (а. с. 1-4).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 листопада 2020 року інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Онищенком Д.І. відносно неї було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 00254532, яке залишено на лобовому склі вказаного автомобіля. Крім того зазначає, що 25 листопада 2020 року відповідачем відносно неї складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії РАП № 280463591, згідно з якою на позивача, за порушення п. п. «и» пункту 15.9 розділу 15 ПДР, було накладено штраф у розмірі 510 гривень. У постанові зазначено, що 11 листопада 2020 року, о 10 годині 26 хвилин, в м. Дніпро, вул. Я. Самарського, буд. 6, транспортним засобом Honda Jazz, державний номер НОМЕР_1 , здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Соборний район, вул. Я. Самарського, буд. 6. З вищевказаною постановою позивачка не погоджується, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що здійснюючи рух по вул. Я. Самарського, та маючи намір здійснити зупинку, вона чітко переконалася у тому, що зазначене місце зупинки автомобіля знаходиться на відстані більше ніж 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та не є безпосередньо місцем виїзду з прилеглої території. Також вказує на те, що із зображень фотофіксації, що наведені на офіційному сайті Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в мережі Інтернет, неможливо встановити чітку відстань між її транспортним засобом та виїздом з прилеглої території, оскільки ці зображення не містять фіксації показників рулетки. З цих підстав постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 280463591 від 25 листопада 2020 року про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін (а. с. 15).

21 грудня 2020 року на офіційну електронну адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а. с. 20-23), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачкою порушено вимоги п. п. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Крім того, зазначає, що з фотознімків чітко вбачається, що транспортний засіб розміщено безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території по вул. Я. Самарського, 6 у м. Дніпрі, а отже доводи позивачки про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення не відповідають дійсності. Тому прохає суду в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року залучено до участі у вказаній справі в якості третьої особи, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (а. с. 31).

29 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а. с. 35-38), із аналогічним текстом його відзиву, який надійшов на офіційну електронну адресу суду 21 грудня 2020 року.

19 січня 2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшли пояснення представниці третьої особи (а. с. 47-55), в яких вона прохає суду у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтуванні пояснення зазначає, що постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності винесена відповідачем правомірно, а твердження позивачки не відповідають дійсним обставинам справи, та вказуються виключно з метою уникнення нею адміністративної відповідальності.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 45), в якій зазначає, що позовні вимого підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 46), про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засідання представниця третьої особи Семєйко Н.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на аналогічні обставини, що зазначені в поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці третьої особи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Судом встановлено, що 11 листопада 2020 року о 10 годині 26 хвилин позивачем припарковано транспортний засіб Honda Jazz, державний номер НОМЕР_1 по вул. Я. Самарського, буд. 6 у м. Дніпрі. 25 листопада 2020 року відповідачем відносно позивачки складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії РАП № 280463591, згідно з якою на позивачку, за порушення п. п. «и» пункту 15.9 розділу 15 ПДР, було накладено штраф у розмірі 510 гривень (а. с. 5-6). Відповідно до вказаної постанови серії РАП № 280463591від 25 листопада 2020 року, транспортним засобом Honda Jazz, державний номер НОМЕР_1 , здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Соборний район, вул. Я. Самарського, буд. 6, чим порушено вимоги п. п. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР, в частині заборони зупинки транспортному засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 219 КУпАП визначено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Так, рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28 листопада 2018 року № 1164 «Про уповноваження інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів» було уповноважено інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122, частинами 1, 2 статті 152- 1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення.

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради своїх обов`язків, передбачених Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25 липня 2018 року.

Приписами ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приміткою до статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою до ст. 14-2 КУпАП визначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Разом з тим, посадовою особою, що здійснює фото/відеофіксацію обставин порушення правил зупинки, повинно бути зафіксовано її дії по вимірюванню відстані зупинки автомобіля.

Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 199/1441/17 (провадження № 2-а/199/81/17).

Згідно з вимогами п. п. «з» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП визначено, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Вимогами пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху визначено, що зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Так, на підтвердження правомірності спірної постанови відповідач посилається на фотофіксацію вчиненого порушення з різних ракурсів із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат (а. с. 24 на звороті, 40-41).

Водночас, з фотознімків, розміщених на сайті lpkp.dniprorada.gov.ua та доданих до матеріалів справи, неможливо точно встановити, чи перебував автомобіль позивачки ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території (чи в`їзду до прилеглої території) та чи створював цей автомобіль перешкоду дорожнього руху або загрозу у безпеці руху, яка є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17 зробив висновок, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а тому не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Тому суд вважає, що надані відповідачем докази на підтвердження правомірності його дій при винесенні спірної постанови, є неналежними, оскільки вони не містять будь-яких зафіксованих дій відповідача по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивачки від виїзду з прилеглої території та безпосередньо до місця виїзду.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектором з паркування, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що позивачкою 11 листопада 2020 року, о 10 годині 26 хвилин у м. Дніпрі, по вул. Я. Самарського, 6, було порушено вимоги п. п. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР, тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про те, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії РАП № 280463591 від 25 листопада 2020 року, підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування Онищенка Дмитра Івановича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії РАП № 280463591 від 25 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна