Справа № 640/18961/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., за участю секретаря судового засідання Розуменко А.Б.,
за участю представників сторін:
позивача - Стеценко О.В.
відповідача - не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, наказу,
Позивачем 24.01.2020 подано до суду заяву в порядку частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України щодо надання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог (т. ІІ а.с. 231)
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва №640/18961/19 від 19.02.2020 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 23.09.2019 №. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Позивача 18873,76 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Позивачем 28.02.2020 подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу (т. ІІІ а.с.1-5).

Клопотанням від 10.03.2020 Позивачем надано додаткові докази щодо понесення судових витрат, у якому ТОВ «Анвітрейд» визначено остаточну суму витрат на правову допомогу у розмірі 375782,65 грн. (т. ІІІ а.с. 56-60).

Відповідачем подано заперечення на заяву про стягнення судових витрат, у якому зазначено, що заявлена сума правової допомоги є неспівмірною та необґрунтованою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2020 призначено до розгляду у судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено наступне.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження суми понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Анвітрейд» надано до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 23.11.2018, укладеного із адвокатським об`єднанням «Прайсуотерхаускуперс Лігал», пунктом 5.2 якого встановлено вартість 1 год. правової допомоги, яка залежить від кваліфікації спеціаліста та зазначено, що гонорар за надання правової допомоги становить або фіксовану суму, яка узгоджується сторонами, або в погодинних ставках спеціалістів.

Позивачем також надано додаток №1 до вказаного договору, пунктом 1.2 якого визначено, що надання правничої допомоги в адміністративній справі щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 23.09.2019 № та наказу від 29.08.2019 №9 у суді першої інстанції включає: підготовку та подачу до суду позовної заяви, підготовку та подачу адвокатських запитів, надання рекомендацій щодо збору доказової бази, підготовку та подачу до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовку та подачу до суду клопотань/пояснень/заяв, участь в судових засіданнях, надання інших послуг, необхідних для належного представництва інтересів клієнта (т. ІІІ а.с. 66-67).

Дослідивши надані Позивачем акти наданих послуг судом встановлено наступне.

Відповідно до акта наданих послуг від 04.11.2019 та додатка до акта вартість правничої допомоги у справі №640/18961/19 становить 99855,52 грн. та включає: ознайомлення з матеріалами справи, розробка та обговорення стратегії оскарження рішення, підготовка та подання трьох адвокатських запитів, підготовка та подання позовної заяви, перевірка та внесення змін до позовної заяви, збирання та систематизація доказової бази для подання до суду.

Згідно із актом надання послуг від 24.12.2019 та додатком до нього вартість правничої допомоги у справі №640/18961/19 становить 116844,35 грн. та включає: збирання доказів, підготовку проектів бухгалтерських довідок та клопотання, підготовка та участь у судовому засіданні, підготовка трьох адвокатських запитів.

Зі змісту акта надання послуг від 23.01.2020 та додатку до нього слідує, що вартість правничої допомоги у справі №640/18961/19 становить 48662,00 грн. та включає: підготовку клопотання про виклик свідків, збирання доказів, підготовка та участь в судовому засіданні.

Відповідно до акта наданих послуг від 05.03.2020 та додатка до акта вартість правничої допомоги у справі №640/18961/19 становить 1999,00 дол. США, еквівалент 57348,07 грн. та включає: підготовку подання заяви в порядку частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, участь у судовому засіданні, підготовку доказів понесення судових витрат (т. ІІІ а.с. 81-82).

На підтвердження оплати вартості понесених витрат на правничу допомогу надано копії платіжних доручень.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17 витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами.

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання Відповідача на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу щодо збирання доказів та направлення адвокатських запитів.

При цьому, суд враховує, що виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Суд зазначає, що підготовка представником Позивача клопотань про приєднання доказів щодо понесення судових витрат та заяви про ухвалення додаткового рішення не пов`язані безпосередньо із розглядом спору по суті, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню з Відповідача.

Аналогічну правову позицію висловлено Шостим апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 18.12.2020 №640/5317/19.

Таким чином, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 57348,41 грн., відповідно до акта наданих послуг від 05.03.2020 не підлягає стягненню на користь ТОВ «Анвітрейд» з Відповідача.

Відповідачем у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення зазначено про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу із ціною позову.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом взято до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «Анвітрейд» в адміністративній справі №64018961/19 задоволено частково, зокрема відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та нечинним наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9.

Таким чином, витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ціну позову у сумі 1258251,00 грн. та значення справи для сторони, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, виходячи з часткового задоволення позову, підлягає відшкодуванню у розмірі 10% від суми податкового повідомлення-рішення від 23.09.2019 №, скасованого рішенням у даній справі, тобто у сумі 125825,10 грн.

Відшкодування витрат на правничу допомогу у такому розмірі відповідає складності справи та наданих адвокатом послуг, часом і обсягом, витраченим адвокатом на надання послуг, ціною позову та результатом вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Позивача про розподіл судових витрат частково.

Керуючись положеннями статей 139, 143, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

2. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» суму витрат на правничу допомогу у розмірі 125825,10 грн. (сто двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 10 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

3. В іншій частині у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткове рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржено.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» (, адреса: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 9Б).

Відповідач: Офіс великих платників ДПС (, адреса: 04119, м.Київ, вулиця Дегтярівська, 11Г).

Суддя Н.М. Клименчук