Справа № 826/10834/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 лютого 2021 року м. Київ № 826/10834/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 826/10834/14 за позовом приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Ткач Маріанни Юріївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк» Караченцева Артема Юрійовича, за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ Банк», за участю прокуратури м. Києва про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Граве Україна страхування життя» із заявою про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 826/10834/14, а саме у невчиненні необхідних дій щодо виплати (відшкодування) на користь приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» вкладів страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифом головного страхування GX-3 у загальному розмірі 10 740 312,22 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2020 призначено до розгляду вказану заяву в порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати до суду докази виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі №826/10834/14, а також пояснення з приводу поданої заяви.

На виконання вимог ухвали суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано письмові пояснення.

Розглянувши заяву та подані документи, судом встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2016 у справі №826/10834/14 у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.11.2016, адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» задоволено частково:

визнано протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ Банк» Ткач М.Ю. щодо відмови у виплаті (відшкодуванні) вкладів фізичних осіб-страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 в загальному розмірі 10 740 312,22 грн.;

зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ Банк» Караченцева А.Ю. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладників ПАТ «ЕРДЕ Банк», яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього страхувальників, згідно списку, що є додатком до листа приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» від 26.06.2014 №134/02;

зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити необхідні дії щодо виплати (відшкодування) на користь приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» вкладів страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 у загальному розмірі 10 740 312,22 грн.;

в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду у справі набрало законної сили 21.07.2016 та з метою його виконання Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 видано виконавчі листи.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частина третя цієї статті передбачає, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі й приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №640/10843/19.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.12.2016 відкрито виконавче провадження № 53199170 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 12.08.2016 про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити необхідні дії щодо виплати (відшкодування) на користь приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» вкладів страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 у загальному розмірі 10 740 312,22 грн.

У поданих письмових поясненнях представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що судове рішення у даній справі містить проблемні питання щодо способу його виконання.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного, несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Позивачем не доведено належними доказами допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невчинення ним жодних дій стосовно виконання рішення суду.

Крім того, згідно наданої Інформації про виконавче провадження, долученої позивачем до заяви, вбачається, що виконавче провадження № 53199170 відновлено та державним виконавцем проводяться відповідні виконавчі дії.

Таким чином, враховуючи, що примусове виконання рішення суду триває, а державний виконавець має встановлені законом повноваження щодо здійснення необхідних заходів з метою примусового виконання рішень, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання вказаного судового рішення. Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

При цьому, суд зауважує, що, здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.

Проте, жодних доказів на підтвердження даних доводів до заяви позивачем не долучено, судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на недоведення у спірних відносинах протиправної бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, суд приходить до висновку про залишення заяви, яка розглядається, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву приватного акціонерного товариства «Граве Україна страхування життя» про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі № 826/10834/14 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5. Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя В.П. Шулежко