Справа № 400/2925/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р. № 400/2925/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про:стягнення податкового боргу в сумі 164 231,49 грн,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі-позивач, ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в сумі 164 231,49 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є непогашеним.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу за адресою, повідомленою ним у заяві від 06.10.2020 (а. с. 35) як адреса реєстрації його місця проживання.

Поштове відправлення № 135, що містило копію ухвали про відкриття провадження у справі, повернуте до суду без вручення з відміткою оператора поштового зв`язку про причину невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 22).

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На підставі вищенаведеного ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу.

Суд викликав відповідача в судове засідання, призначене на 06.10.2020, повісткою від 17.09.2020 за адресою, зазначеною ним у заяві від 06.10.2020 (а. с. 35) як адреса реєстрації його місця проживання. Повістка вручена відповідачу 25.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 33).

06.10.2020 до суду електронною поштою надійшла заява від 06.10.2020, в якій відповідач просив відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність ознайомлення з матеріалами справи, оскільки він не отримав жодних матеріалів, крім повістки (а. с. 35).

Суд задовольнив заяву відповідача від 06.10.2020, відклавши розгляд справи на 03.11.2020.

Повісткою від 07.10.2020 суд викликав позивача в судове засідання, призначене на 03.11.2020, яку відповідач отримав 16.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 350 (а. с. 38).

Для ознайомлення з матеріалами справи відповідач до суду не прибув.

02.11.2020 до суду надійшла електронною поштою заява від 02.11.2020, в якій відповідач просив відкласти розгляд справи, мотивуючи це неможливістю ознайомитися із матеріалами справи та навести заперечення проти позову через хворобу (а. с. 42). До заяви додана копія довідки лікаря від 02.11.2020 (а. с. 43), в якій зазначено, серед іншого, що позивач перебуває на амбулаторному лікуванні. Довідка не містить інформації про те, з якої дати позивач перебуває на лікуванні.

У судове засідання 03.11.2020 сторони не з`явилися.

Розглядаючи можливість відкладення розгляду справи, суд виходив з такого.

Заява відповідача від 02.11.2020 про відкладення розгляду справи мотивована неотриманням жодних матеріалів, у зв`язку з чим неможливо подати заперечення проти позову.

У матеріалах справи міститься доказ направлення відповідачу позивачем копії позовної заяви з додатками рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення в порядку виконання частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України - копія фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» від 20.07.2020 до поштового відправлення № 747 (а. с. 12).

За даними офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення № 747 (а. с. 45), зазначене поштове відправлення вручене одержувачу 17.09.2020.

Отже, твердження відповідача про неотримання ним жодних матеріалів, крім повісток про виклик до суду, не відповідає дійсності.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що за умови отримання позовної заяви з додатками 17.09.2020 відповідач мав достатньо часу для підготовки відзиву, проте не скористався своїм правом.

Відповідач не обгрунтував неможливість подання ним відзиву на позовну заяву у період з 25.09.2020 (дати отримання повістки про виклик до суду) до 02.11.2020 (дата видачі зазначеної вище довідки лікаря) та не подав жодних доказів такої неможливості.

На підставі частини дев`ятої статті 205 та статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на дату ухвалення судом рішення у справі відповідач для ознайомлення із матеріалами справи до суду не прибував та жодних процесуальних документів не подавав.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розрахунку податкової заборгованості, відповідач має податковий борг перед бюджетом з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, в сумі 164 231,49 грн.

Податковий борг утворився у зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання, що виникло на підставі податкових повідомлень - рішень:

- від 02.06.2017 № 56660-14 на суму 14 220,13 грн. (вручене відповідачу 05.06.2017, а. с. 8);

- від 27.04.2018 № 0-1413 на суму 58 998,40 грн. (направлене відповідачу рекомендованим поштовим відправленням із зворотним повідомленням та вручене 21.07.2018, а. с. 9);

- від 27.04.2018 № 0-1413 на суму 33 022,08 грн. (направлене відповідачу рекомендованим поштовим відправленням із зворотним повідомленням та вручене 21.07.2018, а. с. 9);

- від 11.05.2019 № 0-1413 на суму 37 180,52 грн. (вручене відповідачу 10.07.2019. а. с. 10);

- від 11.05.2019 № 0-1413 на суму 20 810,36 грн. (вручене відповідачу 10.07.2019, а. с. 10).

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, згідно з пунктами 42.2, 42.5 якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Докази оскарження чи скасування вказаних вище податкових повідомлень - рішень у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання у сумі 164 231,49 грн. є узгодженим.

Отже, визначена податковим органом сума зобов`язання узгоджена, однак не сплачена та набула статусу податкового боргу.

Позивач вживав заходів, передбачених пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, з метою погашення податкового боргу, а саме: вручив відповідачу 05.01.2017 податкову вимогу форми «Ф» від 03.01.2017 № 33-14 (а. с. 7).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Станом на день розгляду справи податковий борг у сумі 164 231,49 грн. залишається непогашеним.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, за відповідачем обліковується податковий борг, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, на час розгляду справи доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку відповідачем суду не надано, на підставі чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу в сумі 164 231,49 грн. належить задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь позивача як суб'єкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг в розмірі 164 231,49 грн. (сто шістдесят чотири тисячі двісті тридцять одна гривня 49 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна