Справа № 240/20512/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/20512/20

категорія 105030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Поліщук О.О.

за участю: представника позивача - Дяченка А.В.,

представника ГУНП в Житомирській області - Стасюк І.Я.,

представник Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с по особовому складу про призначення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 20 серпня 2020 року;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 20 серпня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 про застосування до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що проходила службу у Національній поліції з грудня 2017 року. Починаючи з 3 серпня 2020 року до теперішнього часу, позивач перебуває на лікарняному. Позивач вказує, що їй стало відомо, що наказом ГУ НП в Житомирській області її переведено для подальшого проходження служби до Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, з одночасним її звільненням із попередньої посади. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що позивача переведено на іншу посаду яка відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" не є рівнозначною, окрім того позивача було переведено на іншу посаду в іншу місцевість без її згоди. Крім того, відповідачем не було взято до уваги перебування позивача на лікарняному та винесено оскаржуваний наказ під час дії листка непрацездатності, позивачем додано до матеріалів позову судову практику щодо протиправності звільнення поліцейського під час перебування на лікарняному. Також, позивачем зазначається, що відповідачем порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки відповідачем не було її викликано для надання пояснень, отже наказ про накладення дисциплінарного стягнення також є протиправним. Вказані накази слугували підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін на 23 грудня 2020 року на 14:00.

23 грудня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю підготувати відзив на адміністративний позов (а.с.55-56).

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 23 грудня 2020 року, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, відклав підготовче засідання на 27 січня 2021 року на 12:00, задовольнивши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 23 грудня 2020 року (а.с.63).

30 грудня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.69-83). В якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та в обґрунтування заперечень зазначає, що посада на яку позивача було переміщено є рівнозначною тій на якій проходила службу позивач, оскільки відповідно до Закону України "Про національну поліцію України" рівнозначність посади визначається граничним званням, яке може отримати поліцейський на займаній ним посаді. Посилання позивача на Закон України "Про державну службу" та норми Кодексу Законів про працю України представник відповідача вважає безпідставними, оскільки у даному випаду спірні правовідносини регулюються спеціальним законом яким є Закон України "Про Національну поліцію України", що регулює питання переміщення поліцейського. Також представник відповідача у відзиві вказала, що відбулось переміщення позивача у межах територіальної юрисдикції ГУ НП в Житомирській області, тобто в межах Житомирської області, а не переведення, як вважає позивач. Стосовно наданої позивачем судової практики представник відповідача вказала, що у наведених позивачем рішеннях Верховного Суду було надано правові висновки під час дії старої редакції Закону України "Про державну службу". Крім того, відповідач заперечує той факт, що позивачу не надано було можливості надати пояснення щодо накладення дисциплінарного стягнення, оскільки про виконання вказаної вимоги свідчать неодноразові дзвінки на телефон позивача, які були залишені без відповіді, також на адресу позивача неодноразово надсилались відповідні листи із пропозицією надати пояснення, які були повернуті із відміткою про "закінчення терміну зберігання". Стосовно витрат на правничу допомогу представник відповідача також заперечувала посилаючись на відсутність договору, акта виконаних робіт та квитанції на оплату вказаних послуг.

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 27 січня 2021 року, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 17 лютого 2021 року на 14:00 (а.с.190).

У судовому засіданні 17 лютого 2021 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.

У судовому засіданні 17 лютого 2021 року представник відповідача проти заявлених вимог заперечував повністю та просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 розпочала службу у Національній поліції з грудня 2017 року.

У червні 2019 року її було призначено на посаду старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - УОС ГУ НП в Житомирській області).

Починаючи з 3 серпня 2020 року та по теперішній час позивач перебуває на лікарняному (а.с.27-34).

Позивач дізналася, що наказом ГУ НП в Житомирській області її переведено для подальшого проходження служби до Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, одночасно звільнено з попередньої посади, яку вона обіймала в УОС ГУНП в Житомирській області.

На запит позивача про отримання публічної інформації (а.с.36-37) 27 жовтня 2020 року від ГУ НП в Житомирській області надійшов лист від 20 жовтня 2020 року №70зі/105/05/12-2020 «Про надання відповіді» разом із додатками, а саме: витягом з наказу ГУ НП в Житомирській області від 14 червня 2020 року №234 о/с, копією подання начальника УОС ГУНП в Житомирській області від 10 серпня 2020 року №2986 та копією наказу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 (а.с.38-39, 41-45).

Вказаним листом відповідача ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до інформації, наявної в особовій справі, наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с, ОСОБА_1 переміщено на рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби відповідно до пункту 8 частини 10 статті 62 та абзацу першого пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі подання начальника УОС ГУ НП в Житомирській області та заяви про прийом на службу в поліцію, в якій позивачем зазначено, що вона готова в інтересах служби служити там, де це необхідно. Також повідомлено, що в послужному списку особової справи позивача відсутня будь-яка інформація щодо отриманих заохочень. Крім того повідомлено, що відповідно до наказу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

До того ж у листі зазначено, що оскільки інформація щодо посадової інструкції за посадою, яку позивач обіймала в УОС ГУ НП в Житомирській області (безпосередньо перед звільненням), у Лугинському відділенні поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області та наказ про прийняття на службу до Національної поліції України і призначення на посаду в УОС ГУ НП відноситься до інформації з обмеженим доступом, надати позивачу копії вказаних документів не є можливим.

Крім цього зазначено, що управлінням кадрового забезпечення ГУ НП в Житомирській області направлено запит до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку щодо надання позивачу довідки-розрахунку розміру середньомісячної та середньоденної заробітної плати за останні 2 календарних місяці служби, що передували переведенню до Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області та інформацію щодо розміру посадового окладу за посадою в ГУНП в Житомирській області (яку позивач обіймала безпосередньо перед звільненням) та за посадою у Лугинському ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. Зазначено, що після надходження відповіді з УФЗБО ГУ НП в Житомирській області позивача буде поінформовано додатково.

Як слідує зі змісту витягу з наказу ГУ НП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с по особовому складу відповідно до пункту 8 частини 10 статті 62 та абзацу першого пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 2500 гривень. Цим же наказом ОСОБА_1 звільнено з посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області, з 20 серпня 2020 року. Підставою для прийняття наказу вказано подання начальника управління оперативної служби ГУНП в

Житомирській області.

Зі змісту резолютивної частини наказу Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 слідує, що за порушення службової дисципліни, невиконання вимог пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, порушення пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у недотриманні правил внутрішнього розпорядку та неповідомленні про місце свого перебування, а також обставин, що унеможливлюють подальшу службу в поліції або перебування у займаній посаді безпосереднього керівника та керівництва підрозділу, до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач, вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті не у відповідності до чинного законодавства, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року №580-VІІІ "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VІІІ).

В частині 1 статті 17 Закону №580-VIII закріплено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Основні обов`язки поліцейського наведені у статті 18 Закону №580-VIII.

Так, положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно із частиною 1 статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За змістом пункту 8 частини 10 статті 62 Закон №580-VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною 2 вказаної статті 65 Закону №580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Аналіз наведеної норми свідчить, що визначальною ознакою для визначення рівності посад є виключно спеціальне звання поліції. Будь - якого врахування при цьому кола функціональних обов`язків, ступеню підпорядкованості, посадових окладів, або інших чинників Закон України "Про Національну поліцію" не передбачає.

Отже, відповідно до положень Закону №580-VIII, що регулює проходження служби поліцейськими визначення терміну «вища» чи «нижча посада» пов`язано виключно із граничним спеціальним званням, а не із розміром окладу, обсягу функціональних обов`язків, місцевості несення служби, як вважає позивач, помилково посилаючись на норми Закону України «Про державну службу», який зовсім не регулює спірних правовідносин.

Законодавцем не визначено інших критеріїв рівнозначності посад поліцейських за Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до вимог частини 2 статті 80 Закону №580-VІІІ граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Наказом Національної поліції України від 4 грудня 2015 року №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції відповідних їм граничних спеціальних звань» врегульоване питання відповідності посад граничним спеціальним званням поліції.

Відповідно до розділу III «Апарати головних управлінь Національної поліції» зазначеного наказу посаді старшин оперуповноваженого відповідає граничне спеціальне звання «капітан поліції».

Згідно розділу IV «Управління, відділи, відділення поліції» цього ж наказу, посаді старший оперуповноважений відповідає граничне спеціальне звання «капітан поліції».

Таким чином і посада старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби ГУ НП в Житомирській області, і посада старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області передбачає граничне спеціальне звання «капітан поліції».

Необґрунтованим є посилання позивача і на частину 8 статті 65 Закону №580-VIII, яка передбачає, що переведення поліцейського може здійснюватись за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Закон №580-VIII розмежовує поняття «переміщення» та «переведення».

Відповідно до частини 7 статті 65 Закону №580-VIII, переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Відповідно до підпункту 16 пункту 5 розділу IV Положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області, затвердженого наказом НПУ від 6 листопада 2015 року №22 (у редакції наказу НПУ від 10 червня 2020 року №431) керівник ГУ НП має право призначати на посади та звільняти з посад працівників ГУ НП в Житомирській області.

Переведення застосовується у випадку направлення поліцейського для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції, тобто до ГУ НП в іншій області або Національної поліції України.

Позивач була переміщена на іншу посаду у межах однієї юридичної особи - Головного управління Національної поліції України в Житомирській області, яка здійснює свою діяльність, у межах Житомирської області. Лугинське відділення поліції Коростенського відділу поліції є територіальним підрозділом ГУ НП в Житомирській області і не є самостійним окремим органом поліції.

Отже, враховуючи те, що позивача не переведено для проходження служби до іншого органу (закладу, установи), а переміщено на рівнозначну посаду, оскаржуваний наказ винесений у межах повноважень керівника, який відповідно до наведених вище норм уповноважений приймати рішення про переміщення по службі підпорядкованих поліцейських у зв`язку із службовою необхідністю. Законом №580-VIII при прийнятті такого рішення не передбачено одержання згоди поліцейського для такого переміщення, що спростовує твердження позивача щодо необхідності отримання її згоди на переміщення, оскільки оскаржуваним наказом керівника поліції переміщено позивача на рівнозначну посаду.

Відповідно до приписів статті 59 Закону №580-VІІІ рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, за номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.

Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питання проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Цим же наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 затверджено Перелік документів з питань проходження служби, якими є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі, подання про призначення на посаду, та подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Оскаржуваний наказ ГУ НП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с виданий на підставі подання начальника управління оперативної служби ГУ НП в Житомирській області про переміщення позивача на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Про видання оскаржуваного наказу позивач повідомлялась письмово листом за підписом начальника управління кадрового забезпечення від 14 серпня 2020 року №2911/12/01-2020 з надсиланням витягу з наказу (рекомендоване повідомлення №250) (а.с.85-88).

Доводи позивача про дотримання ГУ НП в Житомирській області при прийнятті спірного наказу положень Кодексу законів про працю України, та приписів статті 2 та частини 1 статті 51 Закону України «Про державну службу», щодо рівнозначності посад з урахуванням рівнів державних органів, судом не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або, коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що порядок переміщення поліцейських по службі врегульовано спеціальним законом, а саме: Законом України «Про Національну поліцію», то до спірних правовідносин положення Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України застосуванню не підлягають.

Відповідно до статті 1 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Частиною 2 статті 3 Закону №889-VIII визначено державних службовців, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до пункту 17 частини 3 статті 3 Закону №889-VIII визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, слід наголосити, що правова позиція Верховного Суду у справах на які посилається позивач, а саме: №240/5378/18 стосується спорів та правовідносин, в яких застосовано стару редакцію Закону України "Про державну службу" відповідно до якої було визначено, що рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Отже правові висновки у справі №240/5378/18 також не можуть бути застосовані судом до спірних правових відносин з огляду на зміни у законодавстві.

Так, згідно ж з чинною редакцією Законом №889-VIII (пункт 6 частини 1 статті 2) рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Навіть в самому визначенні не закладено такого критерію як посадовий оклад чи умови оплати праці.

Всі ознаки начебто нерівнозначності посади з якої позивача звільнено та на яку переміщено, що наведені позивачем, а саме оплата праці, обсяг функціональних обов`язків, інший населений пункт несення служби, відносяться до зміни істотних умов державної служби, відповідно до статті 43 Закону №889-VIII, а не до ознак нерівнозначності посад. При цьому, позивачем залишено поза увагою той факт, що цією ж статтею визначено, що у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 цього Закону №889-VIII (наслідком якої є припинення державної служби) або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби. Отже інших варіантів в такому випадку (зокрема переведення на посаду з тими ж умовами) даний Закон не передбачає.

Отже, якщо загальною нормою рівнозначність посад державних службовців визначається не з розміру посадового окладу, а з віднесення посади до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів, а тому неправомірним буде в рамках даних позовних вимог посилатись на Закон №889-VIII при порівнянні посад поліцейських.

Однак, суд повторно наголошує, що посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України щодо рівнозначності посади працівників є необґрунтованим, оскільки це питання врегульовано нормами спеціального законодавства, яким і є Закон України "Про Національну поліцію", якому в силу принципу lex specialis derogat generali надається перевага як спеціальному закону.

Стосовно посилань позивача на правові висновки у справах №420/5192/18, №620/2624/19, №640/20160/18, суд зазначає, що у вказаних справах йдеться про відсутність згоди осіб на переведення в іншу місцевість (область), проте як спірні правовідносини у даній справі стосуються не переведення в іншу область, переміщення позивача у межах Житомирської області.

За встановлених обставин, позивач була переміщена на рівнозначну посаду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VІІІ для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, з дотриманням процедури, установленої спеціальним законодавством.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваного наказу ГУ НП в Житомирській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому

відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Також, суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача щодо того, що відбулось її переведення на іншу посаду в іншу місцевість зі зміною істотних умов праці без її на те згоди, оскільки у даному випадку мало місце переміщення поліцейського у межах територіальної юрисдикції ГУ НП в Житомирській області, тобто до Лугинського ВП Коростенського ВП, який є структурним підрозділом ГУ НП в Житомирській області. Таким чином відбулось переміщення поліцейського у межах Житомирської області, а не направлення поліцейського на роботу до Головного управління Національної поліції в іншій області.

Вирішення питання про доцільність переміщення позивача для проходження служби в органах та підрозділах поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відноситься виключно до дискреційних повноважень керівництва ГУ НП в Житомирській області.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Чинне законодавство передбачає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені Законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

При цьому, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, як законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Не втручаючись у дискрецію ГУ НП в Житомирській області суд вважає, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Враховуючи характеристику позивача, згідно з якою позивач не справлялась з покладеними на неї обов`язками по службі (а.с. 42-43), керівник ГУ НП в Житомирській області на основі подання безпосереднього начальника вирішив в інтересах служби, що навики та здібності позивача будуть більш ефективними на новій посаді, де вона зможе себе проявити.

Позиція позивача, що перед переміщенням на рівнозначну посаду необхідно отримувати згоду поліцейського є помилковою, так як законодавець для того і передбачив таку підставу для переміщення, як переміщення «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби».

Тобто, законодавець надав право керівнику вирішувати яким чином розподіляти підлеглих з метою досягнення найбільших результатів служби і таке переміщення проводиться в інтересах служби. Тому твердження позивача, на думку суду, є не обґрунтованим.

Щодо доводів позивача, що її було звільнено у період перебування на лікарняному, то суд зазначає, що дійсно частиною 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено заборону на звільнення поліцейського у період перебування останнього на лікарняному, однак як було встановлено судом під час розгляду даної справи, позивача не було звільнено, а було переміщено у межах Житомирської області до структурного підрозділу ГУ НП в Житомирській області - Лугинського ВП Коростенського ВП для подальшого проходження служби, тому під заборону на звільнення, що встановлена Дисциплінарним статутом Національної поліції України, у даному випадку позивач не підпадає.

Службова діяльність поліцейських, в тому числі переміщення, визначена Законом України «Про Національну поліцію», який є спеціальним нормативно - правовим актом по відношенню до Кодексу законів про працю України. Відповідно до норм Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейського на рівнозначну посаду не потребує згоди самого поліцейського.

Видання наказу про переміщення без згоди поліцейського передбачено пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VІІІ, де відсутня будь-яка заборона про його видання у період перебування поліцейського на лікарняному.

Окрім того, як встановлено судом, позивачем лише 9 вересня 2020 року направлено лікарняний лист, тобто після початку службового розслідування, призначеного наказом Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 28 серпня 2020 року №149.

Щодо скасування наказу Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 «Про застосування дисциплінарних стягнень», суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, актів президента України і КМУ, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів МВС України Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції Україні передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту НПУ).

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ службові розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 7 листопада 2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Так, 27 серпня 2020 року начальником Лугинського ВП Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Шебетою О.З. подано начальнику Коростенського ВП рапорт про те, що старший оперуповноважений СК Лугинського відділення поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не прибула для проходження служби з 20 серпня 2020 року, про обставини, що унеможливлюють проходження служби не доповідала, станом на 27 серпня 2020 року місце її перебування не відоме (а.с.90).

У матеріалах справи наявні акти про відсутність на службі ОСОБА_1 у період з 27 серпня 2020 року до 25 вересня 2020 року (а.с.93-113).

З метою проведення своєчасного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, на підставі зазначеного рапорту, відповідно до вимог статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, а також наказу МВС України від 7 листопада 2018 року №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту України", наказом Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 28 серпня 2020 року за №149 призначено за вказаним фактом службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію (а.с.89).

За результатами проведеного у формі письмового провадження службового розслідування складено висновок від 28 вересня 2020 року, відповідно до якого встановлено наступне.

Наказом ГУ НП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с на посаду старшого оперуповноваженого СКП Лугинського відділення поліції з 20 серпня 2020 року призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с.86). Однак, остання для проходження служби з 20 серпня 2020 року до Лугинського ВП не прибула, про місце знаходження обставини, що унеможливлюють проходження служби не доповідала.

Начальник сектору кримінальної поліції Лугинського ВП Костюченко В.В. пояснив, що починаючи з моменту призначення на посаду старший оперуповноважений СКП ОСОБА_1 до Лугинського відділення поліції не прибула, про причини не виходу на службу його не повідомляла (а.с.91).

З метою встановлення всіх обставин подій, що сталися, було неодноразово відвідано адресу проживання поліцейського ОСОБА_1 які були наявні в матеріалах особової справи ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), однак, під час неодноразових відвідувань за вказаними адресами ніхто двері не відчиняв.

Під час проведення службового розслідування працівниками СКЗ Коростенського ВП ГУЖІ було здійснено неодноразові телефонні дзвінки вказаному працівнику на мобільний телефон НОМЕР_2 , який також вказаний у позовній заяві як телефон позивача, однак поспілкуватися з даним поліцейським не представилось можливим, оскільки під час багатьох дзвінків ОСОБА_1 не відповідала, про вказані обставини свідчать рапорти інспектора СКЗ капітана поліції Рекової Н.В. , які наявні у матеріалах справи (а.с.114-128).

31 серпня 2020 року здійснено повторні дзвінки по вказаному номеру. Після багатьох спроб додзвонитися до ОСОБА_1 , остання відповіла на телефонний дзвінок, підтвердила свою особу та вислухавши посаду інспектора СКЗ капітана поліції Рекової Н.В. поклала слухавку та на подальші телефонні дзвінки не відповідала, як з її особистого мобільного телефону так і з інших (а.с.129).

За вихідним №13624/208-2020 та №13628/208-2020 на адреси ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , яка також вказана позивачем у позовній заяві, та АДРЕСА_2 ) надсилались запрошення з проханням з`явитися на 10:00 11 вересня 2020 року до Коростенського ВП ГУЖІ з метою надання письмового пояснення по факту невиходу на службу, однак конверти повернуті з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.130-137).

У зв`язку із вище викладеним відібрати письмового пояснення у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 не представилось можливим.

Під час службового розслідування встановлено, що на одній із зазначених вище адрес ( АДРЕСА_1 , яка вказана позивачем у позовній заяві) проживає мати вказаного поліцейського ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що за вказаною адресою при відвідуванні двері ніхто не відчиняв, було здійснено неодноразові телефонні дзвінки на її номер телефону, однак ОСОБА_5 не відповідала.

В подальшому її відвідано за місцем роботи, де під час зустрічі ОСОБА_5 повідомила, що не бажає надавати будь-яких письмових пояснень, посилаючись на свою зайнятість та брак часу. Усно у відповідь на поставлені запитання пояснила, що з донькою не спілкується протягом двох років. Де на даний час може перебувати донька їй не відомо. Повідомила, що від третіх осіб дізналася, що ОСОБА_1 на даний час перебуває на лікарняному. Більше пояснити нічого не змогла.

Крім того, у матеріалах справи міститься ряд запитів до медичних установ м.Житомира та Житомирської області про надання інформації чи зверталась ОСОБА_1 за медичною допомогою у період з 1 серпня 2020 року та про відкриті листки непрацездатності (а.с.138-143).

На вказані запити надійшли відповіді від медичних установ м.Житомира та Житомирської області про відсутність звернень від гр. ОСОБА_1 за медичною допомогою та лікуванням (а.с.144-172, 174).

Відповідно до наданої відповіді на запит КП «Лікарня №2 ім.В.Павлусенка» Житомирської міської ради повідомила, що ОСОБА_1 1996 року народження зверталась за медичною допомогою в травмпункт 13 серпня 2020 року, їй було відкрито листок непрацездатності з 13 серпня 2020 року до 17 серпня 2020 року (а.с.173).

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до лікаря-хірурга поліклініки, де їй було продовжено лікування амбулаторно до 3 вересня 2020 року. До праці - 7 вересня 2020 року (а.с.173).

Згідно з наказом ГУ НП від 12 серпня 2016 року №275 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУ НП в Житомирській області» визначено, що початок робочого дня - о 09:00, обідня перерва - 45 хвилин: з 13:00 до 13:45, закінчення робочого дня: у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 18:00, у п`ятницю - о 16:45, напередодні святкових днів - у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 17:00, у п`ятницю - 15:45. Вихідні дні - субота і неділя.

Згідно пунктів 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського поміж іншого безумовно виконуванні накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це

безпосереднього керівника; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Зазначені вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивачем проігноровані, про причини своєї відсутності на службі не повідомлено безпосереднього керівника та допущено ігнорування обов`язків поліцейського.

Аналізуючи зібрані матеріали, з урахуванням відібраних пояснень та отриманої інформації, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 з 20 серпня 2020 року до 28 вересня 2020 року на службі була відсутня, про місце свого перебування, а також обставини, що унеможливлюють її подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді, безпосереднього керівника та керівництво підрозділу не повідомляла, чим порушила внутрішній розпорядок дня поліцейського (а.с.175-179).

Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставин, які відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України пом`якшують або обтяжують відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 не встановлено.

За результатами проведення службового розслідування встановлено факт скоєння старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні вимог пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, порушення пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у недотриманні правил внутрішнього розпорядку та не повідомленні про місце свого перебування, а також обставин, що унеможливлюють подальшу службу в поліції або перебування у займаній посаді безпосереднього керівника та керівництво підрозділу.

Отже, за результатами проведеного службового розслідування відповідно до пункту 1 наказу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 "Про застосування дисциплінарних стягнень" за порушення службової дисципліни застосовано до старшого оперуповноваженого СКП Лугинського ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.180-181).

Зазначений вид дисциплінарного стягнення є пропорційним та співмірним допущеному дисциплінарному проступку.

Коростенським ВП ГУНП в Житомирській області за наслідками службового розслідування правомірно зроблено висновок про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, який слугує підставою для застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Судом встановлено, що дисциплінарною комісією, яка здійснювала службове розслідування, не порушено Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 7 листопада 2018 року №893.

Службове розслідування здійснювалось у формі письмового провадження, право на захист позивача в частині надання можливості надавати письмові пояснення не порушено, що підтверджується наявними у матеріалах справи рапортами інспектора СКЗ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції Рекової Н. Про відсутність відповіді на неодноразові дзвінки ОСОБА_1 (а.с.114-129) та запрошеннями за вихідним №13624/208-2020 та №13628/208-2020 надісланими на адреси ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) з проханням з`явитися на 10:00 11 вересня 2020 року до Коростенського ВП ГУЖІ з метою надання письмового пояснення по факту невиходу на службу, однак конверти повернуті з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.130-137).

Відповідно до пунктів 11, 12, 13, 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що у разі відмови отримувати лист-запрошення для надання пояснень, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень з приводу дисциплінарного стягнення.

Визначену процедуру дисциплінарною комісією дотримано, отже порушень будь-яких прав позивача, у тому числі позбавлення можливості надавати письмові пояснення, не було допущено.

Крім того, з метою ознайомлення з оскаржуваним наказом Коростенського ВП його копію направлено позивачу на дві відомі адреси рекомендованими листами з повідомленням (а.с.183-185).

Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідним вказати, що наказ ГУ НП в Житомирській області від 14 серпня 2020 року №234 о/с про призначення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та звільнення з посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області, а також наказ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 7 жовтня 2020 року №162 о/с видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Суд зазначає, що згідно з вимогами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору та відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул.Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир, 10008, ), Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул.Грушевського, 5, м.Коростень, Житомирська область, 11501, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01 березня 2021 року.

Суддя Д.М. Гурін