Справа № 160/12010/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
29.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке викладене у листі №589/02-06/26 від 16.12.2019 року, про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, що передбачена статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 22 вересня 1999 року, що зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.09.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 22 вересня 1999 року, що зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.09.2018 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника у відповідності до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що ОСОБА_1 27.09.2018 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника у відповідності до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Правовими підставами для призначення вищезазначеного виду пенсії, на думку Позивача, є той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (чоловік Позивача), на утриманні якого знаходилась спільна з Позивачем малолітня дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, рішенням Відповідача, що викладено у листі №589/02-06/26 від 16.12.2019 року, Позивачу відмовлено в призначенні пенсій у зв`язку із втратою годувальника з огляду на те, що в листі Новокодацького районного відділу у м.Дніпрі Державної міграційної служби України Головного управління в Дніпропетровській області (без номер та дати) відсутня інформація про виїзд померлого ОСОБА_2 за кордон на тимчасове або постійне місце проживання.
На думку позивача, право громадянина на одержання та призначення йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, і не може залежати від причин перебування за кордоном (робота, відпочинок, освіта тощо), оскільки відповідно до конституційних принципів право на пенсійне забезпечення гарантується незалежно від того, де проживає така особа. Отже, враховуючи те, що позивачем дотримані вимоги статей 36, 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку №22-1, виконання яких необхідне для призначення у зв`язку із втратою годувальника, а у відповідача відсутні правові підстави у призначенні вищевказаного виду пенсії, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України, викладене в листі №589/02-06/26 від 16.12.2019 року, про відмову у призначенні пенсії із втратою годувальника, що передбачена статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за Позивача від 27.09.2018 року.
Крім того, позивач звертає увагу, що звернулась із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника 27.09.2018 , тоді як смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 , відтак, на думку позивача, є достатні підстви для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 27.06.2018.
Розгляд даної адміністративної справи мав відбутись до 04.11.2020 року за правилами ст. 263 КАС України.
Станом на 04.11.2020 року в матеріалах справи наявна розписка відповідача про отримання 13.10.2020 року ухвали суду від 05.10.2020 року про відкриття провадження у даній справі, разом з копією позовної заяви, отже строк на подання відзиву сплив 28.10.2020 року, проте відзив на позовну заяву та витребувані докази відповідачем не надано.
У зв`язку з необхідністю отримання доказів та пояснень від сторін судом ініційовано питання щодо подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
13.11.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та витребувані докази, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, з огляду на те, що 27.08.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою правильності прийнятого рішення документи Позивача були направлені на розгляду до управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Листом від 22.11.2018 №7538/53 надано роз`яснення, відповідно до якого смерть годувальника - ОСОБА_4 підтверджена свідоцтвом про смерть (дата смерті - 26.06.2018), яке видане відділом запису актів цивільного стану м.Оборники Великопольського воєводства Республіки Польща. Оскільки в свідоцтві про смерть відсутні дані годувальника по-батькові і при цьому в пенсійні справі відсутній паспорт необхідно направити запит до Державної міграційної служби у Дніпропетровській області. Відповідачем було направлено запит від 04.12.2018 №526/03-07/26 та повторно від 05.07.2019 №338/02-06/26 щодо підтвердження чи видався ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Згідно роз`яснення Новокодацького районного відділу в м. Дніпрі без номеру та без дати ОСОБА_2 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Оскільки в наданому роз`ясненні відсутня інформація про виїзд ОСОБА_2 за кордон на тимчасове або постійне проживання, Позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника згідно заяви від 27.09.2018, про що Позивача було повідомлено листом від 16.12.2019 року №589/02-06/26.
24.11.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив разом з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.
27.11.2020 року в підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Судом, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, ініційовано питання про витребування додаткових доказів по справі.
09.12.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.
14.12.2020 року до суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація.
21.12.2020 року в підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_5 , виданим 15.07.1997 Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області.
15 травня 1998 року між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянкою України ОСОБА_1 (прізвище після одруження - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.05.1998 зроблено запис №81, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровській області.
22.09.1999 Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 24.06.2008 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , про що 24.06.2008 складено відповідний актовий запис №857. У графі «батько» вказано: ОСОБА_2 , а в графі «мати»: ОСОБА_1 .
17.04.2018 між ТзОВ «Pro Lavoro» та ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 NR PASZPORTU НОМЕР_3) укладено договір підряду про виконання робіт працівника складу на фірмі ТОВ «Ноу Ліміт» (No Limit, ul. Skladowa, Zerniki) з 17.04.2018 по 30.06.2018 (копія договору та заяви суб`єкта, що діє як агентство тимчасової праці, про доручення виконання роботи іноземцю в якості тимчасового працівника з нотаріально засвідченим перекладом наявна у матеріалах справи).
26.06.2018 ОСОБА_4 , одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Дніпропетровська область, дружина: ОСОБА_1 , помер у місті Оцешин, що підтверджується скороченою копією свідоцтва про смерть НОМЕР_8 , виданого відділом запису актів цивільного стану міста Обороники Великопольського воєводства Республіки Польща (копія оригіналу та перекладу з польської мови на українську мову, засвідченого 17.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №8481, міститься у матеріалах справи).
Згідно із довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 22.08.2018 №1530 до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_4 (чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_1 (уповноважений власник; ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_12 (син, ІНФОРМАЦІЯ_9 ); ОСОБА_13 (син; ІНФОРМАЦІЯ_10 ); ОСОБА_3 (донька; ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
27.08.2018 ОСОБА_1 звернулась до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З метою правильності прийнятого рішення документи Позивача були направлені на розгляд до управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Листом «Про розгляд документів пенсійної справи» від 22.11.2018 №7538/53 за підписом заступника начальника Головного управління ОСОБА_15 начальникові відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 ОСОБА_14 повідомлено, що оскільки в свідоцтві про смерть відсутні дані годувальника по-батькові і при цьому в пенсійні справі відсутній паспорт необхідно направити запит до Державної міграційної служби у Дніпропетровській області. Тому відділом було зроблено запит від 04.12.2018 №526/03-07/26 та повторно від 05.07.2019 №338/02-06/26 щодо підтвердження чи видався ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Після надходження відповіді можливо буде повернутися до питання призначення пенсії у разі втрати годувальника.
04.12.2018 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №3 (Новокодацький р-н) управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу Новокодацького районного відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи за вих.№529/03-07/26 направив запит «Про надання інформації», у якому просив підтвердити чи видавався громадянину ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Також вказано, що інформація необхідна для призначення пенсії у разі втрати годувальника його дружині ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05.07.2019 за вих.№338/02-06/26 відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №3 (Новокодацький р-н) управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно направлений запит «Про надання інформації» до Новокодацького районного відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи аналогічного змісту.
Листом «Про надання інформації» від 05.07.2019 №4886/К-09 у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 27.06.2019 останній було повідомлено, що оскільки в свідоцтві про смерть відсутні дані годувальника по-батькові і при цьому в пенсійні справі відсутній паспорт необхідно направити запит до Державної міграційної служби у Дніпропетровській області. Тому відділом було зроблено запит від 04.12.2018 №526/03-07/26 та повторно від 05.07.2019 №338/02-06/26 щодо підтвердження чи видався ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Після надходження відповіді можливо буде повернутися до питання призначення пенсії у разі втрати годувальника. На даний час відповідь не надходила.
Листом «Повторно. Про надання відповіді» від 21.10.2019 №493/02-06/26 відділ з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просив Новокодацький районний відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи підтвердити чи видавався ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Також вказано, що інформація необхідна для призначення пенсії у разі втрати годувальника його дружині ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом без дати та номеру (зареєстрованим відповідачем за вх.№900/95 від 29.10.2019) у відповідь на запит відповідача від 21.10.2019 №493/02-06/26 Новокодацький районний відділ в місті Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області повідомлено начальникові відділу з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що ОСОБА_4 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 24.10.2017 строком дії до 24.10.2027.
Листом від 11.11.2019 на адресу Управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просив підтвердити чи спростувати вірність рішення про неможливість призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника, оскільки відсутня інформації чи ОСОБА_2 виїзжав за кордон на тимчасове або постійне проживання.
Листом «Про розгляд пенсійної справи» від 13.12.2019 №6357/53 за підписом заступника начальника Головного управління ОСОБА_15 підтверджено правильність прийнятого рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Листом «Про надання інформації» (на наявній у матеріалах справи копії листа номер та дата не читаються) у відповідь на запит від 23.01.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки в наданому Новокодацьким районним відділом у в м. Дніпрі без номеру та без дати зазначено, що ОСОБА_2 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон, проте відсутня інформація про виїзд ОСОБА_2 за кордон на тимчасове або постійне проживання, Позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника згідно заяви від 27.09.2018, про що повідомлено листом №589/02-06/26 від 16.12.2019.
24.07.2020 позивач звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати копію листа №589/02-06/26 від 16.12.2019 та інформацію щодо отримання нею вказаного листа.
Листом «Про розгляд запиту» (на наявній у матеріалах справи копії листа номер та дата не читаються) ОСОБА_1 у відповідь на запит від 24.07.2020 було надано копію №589/02-06/26 від 16.12.2019 та повідомлено, що інформації стосовно отримання позивачем зазначеного листа у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області немає.
06.08.2020 позивач звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати належним чином завірену копію рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника за заявою від 27.09.2018.
З наявної у матеріалах справи копії листа №589/02-06/26 від 16.12.2019 «Про надання інформації» вбачається, що на заяву ОСОБА_1 від 27.09.2018 про призначення пенсії у разі втрати годувальника відділом з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено, що смерть годувальника - ОСОБА_4 підтверджена свідоцтвом про смерть (дата смерті - 26.06.2018), яке видане відділом запису актів цивільного стану м.Оборники Великопольського воєводства Республіки Польща. Оскільки в свідоцтві про смерть відсутні дані годувальника по-батькові і при цьому в пенсійні справі відсутній паспорт необхідно направити запит до Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, направлено запит від 04.12.2018 №526/03-07/26 та повторно від 05.07.2019 №338/02-06/26 щодо підтвердження чи видався ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон на тимчасове або постійне проживання. Згідно роз`яснення Новокодацького районного відділу в м. Дніпрі без номеру та без дати ОСОБА_2 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Оскільки в наданому роз`ясненні відсутня інформація про виїзд ОСОБА_2 за кордон на тимчасове або постійне проживання, Позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у разі втрати годувальника згідно заяви від 27.09.2018.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або Закон №1058-IV; тут і далі - в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
У статті 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За приписами пп. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Підпунктом 3 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати як, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивач із заявою про призначення пенсії - 27.09.2018) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років (ч.2 ст. 36 Закону №1058-IV)
У частині 3 вказаної статті визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Згідно з ч.1 ст.37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що законом встановлений вичерпний перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Право на отримання такої виплати передбачено, зокрема, для дітей, померлого годувальника за двох умов: 1) не досягнення ними 18 років; 2) досягнення 18-річного віку за умови встановлення їм інвалідності до досягнення вказаного віку.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає ст.14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення).
В ході судового розгляду встановлено, що факт смерті годувальника - ОСОБА_4 підтверджений свідоцтвом про смерть (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яке видане відділом запису актів цивільного стану м.Оборники Великопольського воєводства Республіки Польща, тобто ОСОБА_4 помер під час роботи за кордоном.
Також підтверджено матеріалами справи наявність непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яка не досягла 18 років, тобто відповідає вимогам Закону №1058-IV, які необхідні для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника.
При цьому, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на відсутність інформації про виїзд ОСОБА_2 за кордон на тимчасове або постійне проживання як на підставу відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника не є законодавчо передбаченою підставою для відмови в призначенні такої пенсії.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке викладене у листі №589/02-06/26 від 16.12.2019 року, про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за заявою ОСОБА_1 від 27.09.2018 року, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню судом.
Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем не проводився розрахунок стажу померлого годувальника, належним способом захисту прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.09.2018 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника у відповідності до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо доводів позивача щодо необхідності призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 27.06.2018 (наступного дня за днем смерті годувальника) суд звертає увагу, що відповідно до пп.3 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
При цьому, суд зазначає, що адміністративний суд в межах своїх повноважень вирішує спори з метою захисту вже порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, проте не наділений повноваженнями щодо прийняття рішень на майбутнє, а тому доводи позивача про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 27.06.2018 (наступного дня за днем смерті годувальника) відхиляються судом як передчасні.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не місться, то судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке викладене у листі №589/02-06/26 від 16.12.2019 року, про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника выдповыдно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за заявою ОСОБА_1 від 27.09.2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.09.2018 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після поверненння апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно