Справа № 280/102/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2021 року Справа № 280/102/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання неправомірними дій, визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицького А.В. від 28.12.2020 ВП №58998700 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 10200 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зкорема зазначив, що оскільки невиплата пенсії здійснюється позивачем як боржником у виконавчому провадженні з поважних причин (неможливо здійснювати виплату без відповідного фінансування та порядку виплати), накладення штрафу є таким, що суперечить чинному законодавству. У зв`язку з наведеним позивач вважає постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву вх. №4975 від 27.01.2021, у якому зокрема зазначено, що постановою державного виконавця від 28.04.2020 року на боржника (позивача по справі) було накладено штраф у сумі 5100 грн. та зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Не погодившись із вказаною постановою позивачем було подано адміністративний позов до Запорізького окружного адміністративного суду. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2020 по справі №280/3082/20, яка залишена в силі судом апеляційної інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 04.12.2020 на адресу боржника відправлено вимогу від 04.12.2020 щодо забезпечення негайного виконання в повному обсязі рішення суду та надання підтверджуючих документів. Листом від 14.12.2020 позивачем повторно повідомлено про часткове виконання рішення суду в частині здійснення поновлення пенсії проте без здійснення виплати суми в результаті перерахунку. В частині здійснення виплати заборгованості боржником здійснено посилання на вимоги постанови Кабінету Міністрів України №788 від 21.08.2019, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 та визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. За повторне невиконання рішення суду без поважних причин, постановою державного виконавця від 28.12.2020 на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було накладено штраф у сумі 10200 грн. Враховуючи вищевикладене просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 280/3082/20, яке було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020, та набрало законної сили встановлено зокрема наступні обставини.

Судом встановлено, що 25.04.2019 року до відділу надійшов виконавчий лист по справі №280/4372/18, виданий 09.04.2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом про зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника з 01.09.2018, неповнолітній ОСОБА_1 на визначений рахунок раніше.

Постановою державного виконавця від 26.04.2019 року було відкрито виконавче провадження №58998700.

Листом від 07.05.2019 року за вих. №7600/11 боржник повідомив про виконання рішення суду в частині відновлення виплати пенсії з 01.09.2018 року про що надано завірену копію рішення №95 від 30.01.2019 та протоколу №95. Згідно наданого протоколу розмір заборгованості з виплати пенсії за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 8847,00грн.

Крім того, даним листом позивач повідомив, що п.п. 15 Постанови КМУ від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08.06.2016 № 365» призначається соціальна виплата з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. отже, така «Відкладена» доплата буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Також 26.12.2019 на адресу позивача направлялась вимога державного виконавця, якою зобовязано негайно в повному обсязі виконати рішення суду та протягом трьох робочих днів з дня отримання вимоги надати підтверджуючі виконання рішення суду документи.

Листом від 11.01.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлено, що в частині здійснення виплати заборгованості з посиланням на вимоги постанови КМУ № 788 від 21.08.2019, якою внесено зміни до постанови КМУ № 637 від 05.11.2014 та визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 28.04.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицьким А.В. за невиконання рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 280/3082/20, яке було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування постанови про накладення штрафу від 28.04.2020 відмовлено повністю.

На підставі наданих сторонами доказів у справі №280/102/21 судом також встановлено наступне.

04.12.2020 на адресу позивача була відправлена вимога державного виконавця (а.с. 63-64) про забезпечення негайного виконання в повному обсязі рішення суду за вищезазначеним виконавчим документом, протягом трьох робочих днів з моменту отримання даної вимоги надати державному виконавцю документальне підтвердження фактичної виплати заборгованості із відображенням дати виплати та суми коштів.

Листом від 14.12.2020 (а.с. 65) позивач повідомив державного виконавця про те, що для підтвердження фактичного виконання виконавчого листа боржник надавав завірену належним чином копію рішення №95 від 30.01.2019 та протоколу №95 про відновлення виплати пенсії стягувачу з 01.09.2018 року. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №637 від 05.11.2014 встановлено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже нарахована сума пенсії після поновлення за рішенням суду буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Вищезазначене рішення суду виконано фактично у добровільному порядку ще в січні 2019 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №58998700 від 26.04.2019.

28.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову у ВП №58998700 про накладення на боржника - Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області штрафу за повторне невиконання рішення суду у розмірі 10200 грн. (а.с. 68-71). Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції Українивстановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цьогоЗаконута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цьогоЗакону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас, у частині 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року у справі № 280/4372/18 позивачем не виконано в повному обсязі.

Позивач в свою чергу вважає, що невиконання судового рішення має поважні причини, оскільки відповідне рішення суду виконується органами Пенсійного фонду в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Відповідно до абз. 20 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суми пенсій, які не виплачено до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже, позивач стверджує, що не виплата пенсії проводиться у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування на відповідні цілі та відсутністю порядку виплати.

Суд критично ставиться до такого твердження та зазначає, що оскільки в даному спорі пенсія позивачу має бути виплачена відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року у справі № 280/4372/18, а тому посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» як на поважну підставу невиконання судового рішення є протиправним. Боржник не має права застосовувати до спірних правовідносин приписи такої постанови, а повинен виконати рішення суду відповідно до зазначеної в ньому резолютивної частини.

В даному випадку, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган, як орган державної влади, зобов`язаний у повному обсязі та у встановлені строки виконувати судові рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, оскаржуваною постановою державного виконавця про накладення штрафу притягнуто пенсійний орган до відповідальності, як боржника у відкритому виконавчому провадженні, за наслідком встановлення державним виконавцем факту невиконання пенсійним органом, без поважних причин, судового рішення, що набрало законної сили.

Між тим, суд зазначає, що постанови державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

В даному випадку, судовим рішенням, яке набрало законної сили та передано на примусове виконання до виконавчого органу та, зокрема, згідно наданого протоколу розмір заборгованості з виплати пенсії за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 8847 грн.

При цьому, листами пенсійного органу № 7600/11 від 07 травня 2019 року, № 499/08.2 від 11.01.2020 та №0800-0902-6/67488 від 14.12.2020 повідомлено державного виконавця про те, що виплата спірної пенсії буде здійснена ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі, після затвердження Кабінетом Міністрів України порядку виплати пенсій відповідній категорії громадян.

В свою чергу, суд вважає безпідставними посилання пенсійного органу на наявний у ОСОБА_1 статус внутрішньо переміщеної особи, як на підставу для невиплати їй сум перерахованої пенсії, так як право відповідної особи на отримання пенсійних виплат встановлено у ході розгляду судової справи № 280/4372/18.

В свою чергу, у разі існування обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, пенсійний орган у справі мав право звернутись до суду із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання відповідного рішення суду.

В даному випадку, самостійно встановлена суб`єктом владних повноважень неможливість виконати судове рішення, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої конкретним судовим рішенням пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

В свою чергу, з аналогічних підстав суд не приймає посилання позивача на правову позицію Верховного суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, оскільки у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не виконане в повному обсязі, наведені позивачем причини невиконання рішення не є поважними, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про накладення на боржника штрафу, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відтак, підстави для задоволення позовної заяви ГУ ПФУ в Запорізькій області - відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (пр. Соборний, буд. 164, м.Запоріжжя, 69107) про скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова