Справа № 200/239/21-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Справа№200/239/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок розміру довічного грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 27 серпня 2020 року №3397 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по стажу згідно із заявою від 27.08.2020 року, зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби з 15 листопада 1983 по 23 грудня 1985 року, та періоду роботи на посаді слідчого і старшого слідчого з 14 травня 1993 по 22 липня 1997 року, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 27.08.2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/239/21-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що з 11.04.2018 року він перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислине відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». 27.08.2020 року він звернувся до відповідача з заявою по перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: календарного періоду проходження строкової служби з 15.11.1983 року по 23.12.1985 року, а також період проходження служби в органах внутрішніх справ з 14.05.1993 року по 22.07.1997 року на посадах слідчого і старшого слідчого слідчого відділення Новогродівського МВВС. Рішенням Селидовського об`єднаного УПФУ № 3397 від 27.08.2020 йому відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці по стажу. Позивач вважає дії та рішення відповідача щодо відмови в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по стажу протиправними.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обгрунтування заперечень зазначив про те, що за вимогами частини 3 статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 % грошового забезпечення судді. Вищевказана норма є прямою нормою та спеціальною по відношенню до статті 137 Закону №1402-VІІІ, що унеможливлює врахування періоду проходження строкової служби з 15.11.1983 по 23.12.1985, а також періоду служби в органах внутрішніх справ з 14.05.1993 по 22.07.1997 року на посадах слідчого і старшого слідчого відділення Новогродівського МВС.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новогродівським МВ УМВС України в Донецькій області 19 вересня 1996 року), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 11.04.2018 року як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () - орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Селидовським міським військовим комісаріатом Донецької області, у період з 15 листопада 1983 року по 23 грудня 1985 року позивач проходив строкову військову службу в лавах Радянської Армії (а.с.13).

Як вбачається з послужного списку ОСОБА_1 , останній з 14.05.1993 року по 05.10.1993 року працював слідчим слідчого відділення Новогродівського МВВС, з 05.10.1993 року по 22.07.1997 року працював старшим слідчим слідчого відділення Новогродівського МВВС, 22.07.1997 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ за ст.64 п.«з» (а.с.16).

Указом Президента України від 25 червня 1997 року № 583/97 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Новогродівського міського суду Донецької області (а.с.20).

Згідно Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» від 28 листопада 2002 року № 334-IV обраний суддею місцевого Новогродівського міського суду Донецької області безстроково (а.с.21).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 лютого 2018 року №360/0/15-18, ОСОБА_1 звільнений з посади судді Новогродівського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.22).

Наказом Новогродівського міського суду Донецької області від 08 лютого 2018 року №03-04/4, звільнено ОСОБА_1 з посади судді Новогродівського міського суду Донецької області з 08 лютого 2018 року у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.23).

Судом також встановлено, що розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Новогродівського міського суду Донецької області у відставці ОСОБА_1 від 08.02.2018 року №03-01/10/2018 складається з наступного: з 15.11.1983 року по 23.12.1985 року служба в лавах Радянської Армії, з 14.05.1993 року по 05.10.1993 року слідчий СВ Новогродівського МВ УМВС України в Донецькій області, з 05.10.1993 року по 21.07.1997 року старший слідчий СВ Новогродівського МВ УМВС України в Донецькій області, з 21.07.1997 року по 08.02.2018 року суддя Новогродівського міського суду Донецької області, загальний стаж складає 26 років 10 місяці 02 дні (а.с.25).

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення 44 від 13.06.2020 року Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 40 358,40 грн., що становить 80 відсотків від суддівської винагороди на час звільнення у відставку, стаж судді складає 20 років 6 місяців 19 днів. До стажу роботи на посаді судді зараховано період з 21.07.1997 року по 08.02.2018 року (а.с.29-30).

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі №200/7405/20-а, відповідачем здійснено позивачу перерахунок пенсії з 04.12.2020 року.

Як вбачається з рішення відповідача від 04.12.2020 року №44 про перерахунок пенсії, стаж судді складає 20 років 6 місяців 19 днів, загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку складає 50%, довічне грошове утримання складає 50 448,00 грн.(а.с.31).

27.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок довічного грошового утримання, а саме: зміни страхового стажу (а.с.28).

Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27 серпня 2020 року №3397, ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Рішення мотивоване тим, що відповідно до норм ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи, який дає право на призначення довічного грошового утримання, зараховується робота лише на посаді судді.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Як вбачається з наведеного, спірні правовідносини виникли через неврахування відповідачем до стажу роботи судді служби в Радянській армії та служби в органах внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях: від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року №5рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність судців як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03 червня 2013 року №3рп/2013, від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне утримання суддів у відставці).

Відповідно до пункту 25 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 р. №1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України №1402-VII), який набрав чинності 30 вересня 2016 р., право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Із 5 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-ХІІІ від 21 грудня 2016 року, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення суддів у відставці.

Згідно з пунктом 34 абзацу 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-19 від 21 грудня 2016 року (набрання чинності з 5 січня 2017 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону №2453-VІ, який передбачав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, Указом Президента України від 25 червня 1997 року № 583/97 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Новогродівського міського суду Донецької області. Згідно Постанови Верховної ради України «Про обрання суддів» від 28 листопада 2002 року № 334-IV обраний суддею місцевого Новогродівського міського суду Донецької області безстроково.

На дату призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15 грудня 1992 р. №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-XII).

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України №2862-XII, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 р. №865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ №584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Суд зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII).

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Разом з тим, суд бере до уваги, що включення до стажу роботи позивача на посаді судді додаткових періодів обумовлює збільшення відсотку грошового утримання, який призначається судді при виході у відставку.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини, суд вважає, що не зарахування органом ПФУ до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та роботи на слідчих посадах, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправними.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 р. у справі №127/20301/17, від 6 березня 2018 р. у справі №308/6953/17 та від 22 березня 2018 р. у справі №520/5412/17, від 16 травня 2018 року у справі №800/367/17, від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, від 26 березня 2019 р. у справі №720/454/17, від 30 травня 2019 р. у справі №592/2569/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді (окрім безпосереднього періоду роботи на посаді судді) слід додатково зарахувати період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих посадах, які в свою чергу також дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відповідному розмірі відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді.

Посилання відповідача на те, що до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання може бути зарахований лише стаж роботи на посадах, визначених частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII, суд визнає безпідставними і такими, що суперечать вимогам ч. 1 ст. 116 Закону № 1402-VIII, згідно з якими право судді на відставку пов`язується саме з наявністю стажу роботи на посаді судді не менше двадцяти років, визначеного відповідно до статті 137 цього Закону, тобто, в тому числі з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів", щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З огляду на наявність у позивача стажу роботи на посаді судді 20 повних років, відповідно до наведених вище вимог закону, за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується з встановлених 50 відсотків на два відсотки грошового утримання судді.

Факт та періоди проходження позивачем строкової військової служби з 15.11.1983 року по 23.12.1985 року, перебування на посаді слідчого з 14.05.1993 року по 22.07.1997 року - відповідачем не заперечується і тому не є спірним у справі.

На підставі наведених норм вище, суд зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді вказані періоди служби позивача.

Між тим, суд зазначає, що згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 , останній був звільнений з органів внутрішніх справ -22.07.1997 року (запис №10), при цьому згідно запису №11 21.07.1997 року позивача призначено на посаду судді Новогродівського міського суду Донецької області.

Як встановлено судом, стаж роботи позивача на посаді судді становить 20 років 6 місяців 17 днів, до стажу роботи на посаді судді зараховано період з 21.07.1997 року по 08.02.2018 року.

Враховуючи означене, суд вважає, що відповідачем повинен бути врахований період перебування позивача на посаді слідчого з 14.05.1993 року по 20.07.1997 року, оскільки період з 21.07.1997 року по 08.02.2018 року вже зараховано до стажу судді.

Із урахуванням цих періодів загальний стаж роботи позивача на посаді судді, який у відповідності до частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повинен враховуватись при визначенні розміру виплачуваного йому довічного грошового утримання судді у відставці складає 26 років 10 місяців і 02 дні.

Отже, за 26 повних років стажу роботи позивача на посаді судді розмір його грошового утримання повинен збільшитися на 2 відсотки за кожен рік, що перевищує 20 річний стаж, та становити 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (26 - 20 = 6 років, 6 х 2% = 12%, 50% + 12% = 62%).

Водночас, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від № 2-р/2020 від 18.02.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами: - пункту 7 «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України; - пункту 14 «судді Верховного Суду України»; - пункту 25. Також зазначено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 18.02.2020 втратили чинність положення п. 25 розділу XII Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що «Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону».

З наведеного випливає, що з 18.02.2020 змінилося правове регулювання правовідносин щодо щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу в перерахунку довічного грошового утримання з урахування наступних періодів: строку військової служби в Радянській армії з 15.11.1983 року по 23.12.1985 року та служби в органах внутрішніх справ з 14.05.1993 року по 20.07.1997 року, отже порушено права позивача на отримання грошового утримання судді у відставці з урахуванням повного стажу.

Оскільки при прийнятті рішення від 27 серпня 2020 року №3397 Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області невірно обчислено стаж позивача на посаді судді, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування цього рішення є обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27.08.2020 року, суд зазначає наступне.

Порядком №3-1 обумовлено проведення перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди. При цьому відсутні положення щодо проведення перерахунку у зв`язку із зміною стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. У цьому випадку суд вважає, що за аналогією закону необхідно застосувати положення частини четвертої статті 45 Закону України 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки, позивач звернувся з заявою до відповідача 27.08.2020 року, то відповідно перерахунок пенсії повинен бути здійснений з першого числа наступного місяця, а саме 01 вересня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В контексті викладеного, суд вважає, що належним способом захисту позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.08.2020 року №3397, зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби з 15 листопада 1983 року по 23 грудня 1985 року та періоду роботи на посаді слідчого і старшого слідчого з 14 травня 1993 року по 20 липня 1997 року, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.09.2020 року.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним. Право позивача на перерахунок та отримання грошового утримання судді у відставці з урахуванням повного стажу порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 29.12.2020 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок розміру довічного грошового утримання задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.08.2020 року № 3397 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 27.08.2020 року №3397 та зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби з 15 листопада 1983 року по 23 грудня 1985 року та періоду роботи на посаді слідчого і старшого слідчого з 14 травня 1993 року по 20 липня 1997 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.09.2020 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 02 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова