Справа № 300/2644/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2644/19 пров. № А/857/3790/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Главач І.А.,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит та щодо ненадання публічної інформації протиправною, зобов`язання надати таку інформацію.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач надав відповідь на запит, виходячи з наявної у нього інформації.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач знаючи про відсутність у неї запитуваної інформації не надала в п`ятиденний термін обгрунтовану відповідь про відсутність у неї такої. Зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу або посилання на документ, яким підтверджується відсутність витребуваної інформації. Вважає, що суд не врахував, що відповідь на запит не відповідає вимогам ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, зазначає, що Оболонська сільська рада, як розпорядник зобов`язана володіти і мати в наявності протоколи засідань постійно діючої комісії (соціально-економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2018 рік. Також вважає, що суд безпідставно не стягнув судові витрати.

Оболонська сільська рада в особі в.о. голови Рачиби Н.Я. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю підтримала доводи апеляційної скарги позивача; просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову, в тому числі стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.11.2019 позивач звернувся до Оболонської сільської ради з інформаційним запитом №23 на публічну інформацію, в якому просив надати засвідчені належним чином копії протоколів засідань постійно діючої комісії (соціально-економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2018 рік. Даний запит зареєстрований 18.11.2019 за вх. № 30 (а.с. 17 на звороті).

Загалом, 18.11.2019 ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради подано 35 запитів про надання публічної інформації.

Листом від 22.11.2019 за №347 Оболонською сільською радою позивача повідомлено, що дані запити потребують додаткового опрацювання, відповідь на них буде надана протягом 15 днів (а.с. 29).

В подальшому, на запит щодо надання засвідчених належним чином копій протоколів засідань постійно діючої комісії (соціально-економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2018 рік, Оболонська сільська рада надала позивачу відповідь за №388 від 10.12.2019 за підписом сільського голови Куленича А.В., про відсутність у відповідача запитуваної інформації (а.с.18-19).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Статтею 1 вказаного Закону № 2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1, 2 статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст. 20 Закону № 2939-VI).

Відповідно частини 4 статті 20 Закону № 2939-VI, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як підтверджено матеріалами справи, отримавши 18.11.2019 35 запитів на публічну інформацію, відповідач, з дотриманням п`ятиденного терміну, листом від 22.11.2019 за №347 повідомив ОСОБА_1 , що дані запити потребують додаткового опрацювання, відповідь на них буде надана протягом 15-ти днів (29).

В подальшому, 10.12.2019 відповідачем надано відповідь про відсутність в Оболонській сільській раді запитуваної інформації протоколів засідань постійно діючої комісії (соціально-економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2018 рік.

Колегія суддів вважає, що відповідь на запит № 23 вх. № 30 від 18.11.2019 (який не стосувався надання великого обсягу інформації) про відсутність в Оболонській сільській раді запитуваної інформації засвідчених належним чином копій протоколів засідань постійно діючої комісії (соціально-економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2018 рік не потребувала пошуку інформації серед значної кількості даних, а тому відповідач міг надати таку відповідь у визначений законом п`ятиденний строк.

Відтак, позивачу надана відповідь на запит з порушенням строків, визначених Законом № 2939-VI, у зв`язку з чим доводи позивача про те, що відповідачем не дотримано строк надання інформації на запит є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу Оболонська сільська рада в особі в.о. голови Рачиби Н.Я. підтверджує факт того, що в сільській раді є і були протоколи засідань постійно діючих комісій на момент звернення позивача із запитом .

Відповідач також долучив до відзиву копію листа від 24.07.2020 № 210 Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за підписом в.о. сільського голови Н. Рачиби, з якого видно, що станом на 16.12.2019 і до 24.07.2020 Оболонська сільська рада зобов`язана володіти і мати в наявності протоколи засідань постійно діючої комісії (соціально економічного розвитку села) Оболонської сільської ради за 2015 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік. Також зазначено, що ці документи є публічною інформацією і можуть бути надані за потреби.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Оболонська сільська рада, не надавши таку інформацію позивачу, допустила протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації на запит № 23 вх. № 30 від 18.11.2019 та зобов`язання відповідача надати публічну інформацію за запитом ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 5000 гр. судових витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом в суді першої інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено в позові та додано докази їх понесення.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Мушинським В.Т. був укладений договір про надання правової допомоги № 1/11 від 14.11.2019.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав такі докази: акт приймання-здачі виконаних робіт від 28.12.2019; копію ордеру на надання правової допомоги серія АТ № 1001328; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 868, виданого Мушинському В.Т. 20.04.2012; копію посвідчення адвоката; квитанцію з прибуткового касового ордера № 24 від 28.12.2019.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, відповідач клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавав.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до акта приймання-здачі виконаних робіт від 28.12.2019 виконавцем надано замовнику послуги правового характеру та встановлено договірну ціну роботи в розмірі 5000 грн, а саме за: зустріч, консультацію, узгодження правової позиції 500 грн; збирання та вивчення доказів для подачі позовної заяви до суду 1500 грн; підготовку та подання позовної заяви до суду 3000 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг, оскільки судом встановлено, що адвокатом надавались такі послуги позивачу по більш ніж 30-ти однотипних позовах, які стосуються порушення законодавства щодо надання публічної інформації і здійснювались пакетно в один день.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат, зазначений позивачем, не є пропорційний, як і час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки справа є незначної складності, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Вимога апелянта про стягнення 23 грн за пересилання апеляційної скарги засобами поштового зв`язку не підлягає задоволенню, оскільки така не входить до судових витрат, передбачених статтею 132 КАС України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 300/2644/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит ОСОБА_1 № 23 вх. № 30 від 18 листопада 2019 року.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо не надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 № 23 вх. № 30 від 18 листопада 2019 року.

Зобов`язати Оболонську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 публічну інформацію за запитом № 23 вх. № 30 від 18 листопада 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 01.03.2021 року, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Пліша М.А. з 09 по 19 лютого 2021 року та проходженням ним підготовки в Національній школі суддів України в період з 22 по 26 лютого 2021 року