Справа № 158/14/21
Суддя: Польова М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/14/21
Провадження № 2-а/0158/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Польової М.М.,

з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанов про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанов про адміністративні правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117261 та серії ЕГА №117244.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаними постановами його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 44-3 та частиною першою статті 178 КУпАП, а саме у тому, що він 17.12.2020 перебував у громадській будівлі (СП Прогрес) без захисної маски чи респіратора, а також перебував на автодорозі Н-22 127 км 700 м (СП Прогрес) у с. Кадище Ківерцівського району Волинської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та був у брудному одязі, чим ображав людську гідність.

Зазначені постанови позивач вважає протиправними, оскільки вони прийнятті з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнятті без жодного допустимого доказу.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження з особливостями, передбаченими статтею 286 КАС України.

Пре дставник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується постановами про адміністративні правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117261 та серії ЕГА №117244 та відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано, що 17.12.2020 ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, викрикував нецензурну лексику, поводив себе агресивно та словесно погрожував працівникам поліції. Крім того, протягом всього часу спілкування з працівниками поліції перебував на території та в приміщенні стаціонарного посту «Прогрес» без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок.

Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибула, у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без її участі.

У зв`язку з неприбуттям всіх учасників справи відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю з наступних мотивів та підстав.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, судом встановлено, що 17.12.2020 поліцейським 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Волинській області старшим лейтенантом поліції Стасюком Т.О. складено відносно ОСОБА_1 постанови по справі про адміністративні правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117261 та серії ЕГА №117244.

Відповідно до постанови від 17.12.2020 серії ЕГА №117244 17.12.2020 ОСОБА_1 перебував у громадській будівлі (СП Прогрес) на автодорозі Н-22 127 км 700 м (СП Прогрес) у с. Кадище Ківерцівського району Волинської області без захисної маски чи респіратора, чим порушив правила карантину. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 44-3 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн (а.с.9).

Надаючи правову оцінку зазначеній постанові, суд враховує наступне.

Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозицією частини другої статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Статтею 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно із вимогами підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення правопорушення) на території України на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису події, ОСОБА_1 дійсно перебував у громадській будівлі (СП Прогрес) на автодорозі Н-22 127 км 700 м у с. Кадище Ківерцівського району Волинської області без захисної маски чи респіратора. Однак із зазначеного відео слідує, що позивача у вказане приміщення завели працівники поліції після затримання на вулиці біля будівлі СП Прогрес. При цьому ОСОБА_1 перебував у кайданках, що позбавляло його фізичної можливості одягнути засоби індивідуального захисту у приміщенні.

Відтак, наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 44-3 КУпАП.

Відповідно до постанови від 17.12.2020 серії ЕГА №117261 ОСОБА_1 перебував на автодорозі Н-22 127 км 700 м (СП Прогрес) у с. Кадище Ківерцівського району Волинської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та був у брудному одязі, чим ображав людську гідність. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. (а.с.8).

Надаючи правову оцінку зазначеній постанові, суд враховує наступне.

Частина перша статті 178 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається, в тому числі, в появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Із зазначеного випливає, що сам факт появи особи у п`яному вигляді не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею необхідно, щоб такі дії ображали людську гідність і громадську мораль, та були вчинені у громадському місці.

Визначення поняття «громадське місце» міститься у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у статті 1 якого вказано, що це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист суспільної моралі» суспільна мораль - система етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов`язок, совість, справедливість.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності.

До дій, які ображають людську гідність і громадську мораль внаслідок появи особи у п`яному вигляді, можна віднести, зокрема, наступні дії: поведінка в стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли особа має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

Будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові по справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117261, та на спростування тверджень позивача відповідачем надано не було.

Із поданого відповідачем відеозапису події неможливо беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та був у брудному одязі.

Разом з тим, матеріали справи містять роздруківку з приладу «Drager» №6810 від 18.12.2020 (01 год. 21 хв.), відповідно до якої встановлено, що вміст алкоголю в ОСОБА_1 становив 0,00 проміле, тобто зазначене підтверджує, що позивач не перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.57).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджує, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується, зокрема постановами про адміністративні правопорушення. Однак суд звертає увагу, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.02.2019 у справі №127/163/17-а.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 44-3 та частиною першою статті 178 КУпАП.

Пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 44-3 та частиною першою статті 178 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, постанови про адміністративні правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117261 та серії ЕГА №117244 підлягають скасуванню, а провадження у справах про адміністративні правопорушення закриттю.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанцій від 05.01.2021 та від 15.01.2021 (а.с.1, 24).

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанови про адміністративні правопорушення від 17.12.2020 серії ЕГА №117244, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 44-3 КУпАП, та серії ЕГА №117261, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності частиною другою статті 44-3 та частиною першою статті 178 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області (43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, буд. 15).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова