Справа № 826/12030/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2021 року

Київ

справа №826/12030/18

адміністративне провадження №К/9901/15474/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 (суддя Клименчук Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 (судді: Кузьмишина О.М. (головуючий), Пилипенко О.Є., Сорочко Є.О.) у справі №826/12030/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея Тандем» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерея Тандем» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.07.2018 №, №, №, №.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що господарські операції позивача з контрагентами ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», ТОВ «БК «Профітван» мали реальний характер, що підтверджується належно оформленими первинними документами, натомість висновки контролюючого органу про відсутність реальних правових наслідків за господарськими операціями з контрагентами є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019, позов задоволено в повному обсязі, оскаржувані податкові повідомлення - рішення визнано протиправними та скасовано.

4. Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того що позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ за господарськими операціями з контрагентами з огляду на реальність здійснення таких операцій, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 02.07.2018 №450/26-15-1401-01/36715449, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Галерея Тандем» з ТОВ «Сімпл Ворк» за період червень 2015 року, з ТОВ «Іскар Груп» за період січень, лютий, березень, квітень 2015 року, з ТОВ «Аркада Маркет» за період липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 року, з ТОВ «Аскона Люкс» за період листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року, з ТОВ «Гордан-Сіті» за період січень, лютий 2016 року, з ТОВ «БК «Профітван» за період серпень 2017 року, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, ст.134, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п. З П(С)БО №1, пп.5 П(с)БО №11, п.5 П(с)БО №15, п.21 П(С)БО 15, ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996- XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено суму податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 598 064 грн, завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2017 рік у сумі 123 048 грн та занижено податок на додану вартість на загальну суму 337 776 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції позивача з контрагентами ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», ТОВ «БК «Профітван» з придбання товару не спричинили настання реальних правових наслідків, що виключає право позивача на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту за такими господарськими операціями. Вказані в акті перевірки порушення мотивовані встановленими на підставі аналізу баз даних ДВС обставинами щодо відсутності у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів для проведення господарської діяльності, неподання звітності, анулювання свідоцтв платників ПДВ, наявністю вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205, ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України, а саме вчинив фіктивне підприємництво, яке полягало у створенні та придбанні з метою прикриття незаконної діяльності суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), зокрема, ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті». Також контролюючий орган вказує на наявність протоколу допиту директора ТОВ «БК «Профітван» ОСОБА_2 , який вказував на його непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаного господарюючого суб`єкту.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків, контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Судами встановлено, що позивач мав взаємовідносини з контрагентами ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», ТОВ «БК «Профітван» в межах договорів купівлі - продажу товарів.

В підтвердження реальності господарських операцій з вказаними контрагентами позивачем було надано копії документів, зокрема, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення.

Судами також встановлено, що вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, за якою призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права, вказує на їх порушення та порушення норм процесуального права, що полягає у неврахуванні всіх обставин, що мають значення для справи, зазначає, що висновки судів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, суди помилково дійшли висновку про реальність здійснення господарських операцій з контрагентами, оскільки, зокрема наявний вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205, ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України, а саме вчинив фіктивне підприємництво, яке полягало у створенні та придбанні з метою прикриття незаконної діяльності суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), зокрема, ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», також наявний протокол допиту директора ТОВ «БК «Профітван» ОСОБА_2 , який вказував на його непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаного господарюючого суб`єкту. Крім того, контролюючий орган вказує на відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів для проведення господарської діяльності, неподання звітності контрагентами.

9. Товариством відзиву (заперечень) на касаційну скаргу контролюючого органу надано не було.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.1. Пункт 44.2 статті 44.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

10.3. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

10.4. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.5. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

12.1. Пункт 2.4.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12.2. Пункт 2.15.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

13. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73.

13.1. Частина 3 розділу 1.

Доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

14. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затверджене наказом Міністерства фінансів України від31.01.2000 № 20.

14.1. Пункт 5.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

15. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290.

15.1. Пункт 5.

Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

15.1. Пункт 21.

Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

17. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

18. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту.

19. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

За відсутності факту придбання відповідні суми не можуть брати участь в формуванні об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

20. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути самостійною підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

21. При вирішенні адміністративних спорів суди повинні враховувати, що відповідно до вимог частини другої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків неправомірно сформовано дані податкового обліку, такий платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

22. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

23. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 73-78, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень) та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту по господарським операціям з контрагентом ТОВ «БК «Профітван».

Так, судами досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Доводи контролюючого органу про нереальність проведених позивачем господарських операцій з контрагентом ТОВ «БК «Профітван» судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, оскільки такі висновки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інформація, що наявна в інформаційних базах даних ДФС (не подано звітність, наявна картка суб`єкта фіктивного підприємства), на яку посилається контролюючий орган, як на підставу нереальності господарських операцій не заслуговує на увагу, оскільки доказів, які б підтверджували вказані посилання контролюючим органом не надано, крім того, будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання носить інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь - які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України також не було доведено та надано допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішення, та свідчили про протиправну поведінку контрагента ТОВ «БК «Профітван» та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Посилання контролюючого органу на наявність протоколу допиту директора ТОВ «БК «Профітван» ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ч. 205 КК України, який вказував на його непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаного господарюючого суб`єкту, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що, по-перше, в зазначеному кримінальному провадженні відсутній вирок, а по - друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання, у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. В силу положень ст.95 Кримінально процесуального кодексу України, протокол допиту, отриманий на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності вироку у кримінальному провадженні, в рамках якого проводився допит свідка), може бути визнаний як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в мажах даної справи здійснено не було.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами справи свідчать про факт вчинення господарських операцій з контрагентам ТОВ «БК «Профітван», натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

24. Проте колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині правомірності формування позивачем даних податкового обліку по господарським операціям з контрагентами ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», оскільки як вбачається з акту перевірки підставою для відсутності реальних правових наслідків за господарськими операціями з вказаними контрагентами контролюючим органом вказано, зокрема, наявність вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17 за ст. 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво).

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що вказаний вирок відносно гр. ОСОБА_1 не стосується предмету доказування даної адміністративної справи, а тому не береться судами до уваги, оскільки, наявний вирок щодо посадової особи контрагента (ТОВ «Аскона Люкс») не визначає, що всі без виключення операції суб`єкта господарювання є фіктивними, оскільки у вироці не здійснено аналізу взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», а тому такий вирок не може бути прийнятий як беззаперечний доказ безтоварності господарських операцій. Також суди вказали, що зазначеним вироком затверджено угоду між обвинуваченими та прокурором про визнання винуватості. Крім того, суди зазначили, що стороною обвинувачення не інкримінувалося створення ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті» саме в інтересах ТОВ «Галерея Тандем», а обвинуваченим ОСОБА_1 вина у відповідних діях також не визнавалася.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок безпідставним з огляду на те, що вищезазначеним вироком, який набрав законної сили, встановлено об`єктивну сторону складу злочину ст. 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), а саме ОСОБА_1 у період з червня 2010 року по лютий 2017 року, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, вчинив фіктивне підприємництво, яке полягало у створенні та придбанні з метою прикриття незаконної діяльності суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), зокрема ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті», з використанням реквізитів яких надавав суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки послуги по незаконному переведенню безготівкових коштів у готівку, шляхом документального оформлення безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт та послуг на підставі яких безпідставно сформовано валові витрати та податковий кредит з ПДВ по таким операціям, чим завдано матеріальної шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до державного бюджету податків.

Таким чином вказаним вироком встановлено фіктивне підприємництво, зокрема і щодо суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті». Зазначення судами попередніх інстанцій про те, що стороною обвинувачення не інкримінувалося створення ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті» саме в інтересах ТОВ «Галерея Тандем» не спростовує факту встановлення фіктивності підприємництва вказаних контрагентів.

Щодо посилань судів на те, що обвинуваченим ОСОБА_1 вина у відповідних діях щодо суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті» не визнавалася за угодою про визнання винуватості, то такі не відповідають дійсності, оскільки у вироці Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17 вказано, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою провину у межах оголошеної підозри визнав повністю, підтвердив добровільність укладання угоди з прокурором про визнання винуватості та просив її затвердити.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування даних бухгалтерського та податкового обліку можуть створювати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у вироці Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.11.2017 у справі №750/8286/17 щодо фіктивності ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті» колегія суддів вважає, що господарські операції вказаних підприємств з позивачем не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Документальне оформлення господарських операцій, які фактично не відбулись, не дає права позивачу формувати дані податкового обліку на підставі таких документів, які також не дають права і на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення від 19.07.2018 № в повному обсязі, податкового повідомлення - рішення від 19.07.2018 № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 326 118,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 81 529,50 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, приходить до висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до неправильного вирішення справи та скасування податкових повідомлень - рішень в частинах (по господарським правовідносинам ТОВ «Сімпл Ворк», ТОВ «Іскар Груп», ТОВ «Аркада Маркет», ТОВ «Аскона Люкс», ТОВ «Гордан-Сіті»), які були прийняті контролюючим органом у відповідності до вимог законодавства, а тому касаційна скарга Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 підлягає частковому задоволенню.

26. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

27. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №826/12030/18 щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея Тандем» про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 19.07.2018 № в повному обсязі, податкового повідомлення - рішення від 19.07.2018 № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 326 118,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 81 529,50 грн - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея Тандем» в зазначеній частині.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №826/12030/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду