Справа № 440/7942/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7942/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1337 від 11.08.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та згідно зі пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2020 та виплатити недоодержані суми пенсії.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі заявою, у якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, рішенням відповідача від 11.08.2020 №1337 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, позаяк не надано довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи.

На думку позивача, періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 з 01.10.1984 по 30.08.1986, з 26.03.1987 по 01.03.1988, з 01.03.1998 по 03.11.1988, з 03.11.1988 по 03.05.1989, з 03.05.1989 по 01.10.1996, з 01.10.1996 по 01.06.1999, з 01.06.1999 по 01.06.2000, з 01.06.2000 по 27.11.2000 підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці; копією наказу ТОВ "Завод газорозрядних ламп" №18 від 22.11.2001 "Про атестацію робочих місць"; копією протоколу засідання постійно діючої комісії з атестації робочих місць по ТОВ "Завод ГРЛ" від 25.11.2001; копією висновку №155 Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення; копією переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, робітників, яким підтверджено право на пільги і компенсації, передбачені законодавством на основі атестації робочих місць по ТОВ "Завод ГРЛ"; копією листа Управління Держпраці у Полтавській області від 29.11.2019 №16-Д1699/01/14-04/249; копією листа з Архівного відділу Полтавської міської ради від 03.12.2019 №02.5-09/129; копією листа ліквідатора ВАТ "Полтавський завод ГРЛ"; витягом про перебування ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" в стані припинення. Страховий стаж за період роботи з 1998 по 2020 роки становить 39 років 5 місяців 23 дні та є підтвердженим, що слідує з відомостей довідки форми ОК-5, виданої пенсійним органом.

20.01.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.08.2020 звернувся до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, надавши такі документи: трудову книжку, видану 21.05.1981; диплом про навчання від 27.02.1982 НОМЕР_1 ; військовий квиток від 15.04.1986 НОМЕР_2 (не врахований, оскільки дата народження вказана неправильно). Вказувала, що аналіз документів, наданих ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, показує, що пільговий стаж роботи за списком №2 відсутній, оскільки не надано довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи; страховий стаж становить 39 років 5 місяців 23 дні. А тому, відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі підпункту 2 пункту 2 статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Долученою до матеріалів справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 21.05.1981 підтверджено наступні періоди роботи ОСОБА_1 :

1. На ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп" працював: з 01.10.1984 по 30.08.1986, з 26.03.1987 по 01.03.1988 наладчиком обладнання електровакуумного виробництва; з 01.03.1998 по 03.11.1988 та з 03.11.1988 по 03.05.1989 наладчиком технологічного обладнання;

2. На ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" працював: з 03.05.1989 по 01.10.1996, з 01.10.1996 по 01.06.1999 наладчиком технологічного обладнання; з 01.06.1999 по 01.06.2000, з 01.06.2000 по 27.11.2000 налагоджувальником технологічного устаткування.

Запис №21 у трудовій книжці ОСОБА_1 свідчить про реорганізацію ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп" у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Враховуючи позовні вимоги позивача, окремі періоди його роботи судом не досліджувались.

05.08.2020 позивач звернувся до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, до якої додав копії: трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 21.05.1981; наказу ТОВ "Завод газорозрядних ламп" №18 від 22.11.2001 "Про атестацію робочих місць"; протоколу засідання постійно діючої комісії з атестації робочих місць по ТОВ "Завод ГРЛ" від 25.11.2001, висновку №155 Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення; переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, робітників, яким підтверджено право на пільги і компенсації, передбачені законодавством на основі атестації робочих місць по ТОВ "Завод ГРЛ"; листа Управління Держпраці у Полтавській області від 29.11.2019 №16-Д1699/01/14-04/249; листа з Архівного відділу Полтавської міської ради від 03.12.2019 №02.5-09/129; листа ліквідатора ВАТ "Полтавський завод ГРЛ"; витягу про перебування ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" в стані припинення.

Рішенням відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області (Решетилівський район) №1337 від 11.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку.

Позивач, вважаючи рішення відповідача від 11.08.2020 №1337 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За період роботи ОСОБА_1 був чинним Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Посада наладчик технологічного устаткування віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (розділ XVI "ВИРОБНИЦТВО ЕЛЕКТРОННОЇ ТЕХНІКИ ТА РАДІОАПАРАТУРИ", код 2170600а-14995).

Згідно зі положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної правової норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього ж порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (абзаци перший, другий пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

За приписами пунктів 23, 24 вищевказаного Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, наведено й у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, підпунктом 2 пункту 2.1 якого передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Також, згідно зі положеннями пункту 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Частиною третьою статті 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надано право органам Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Висновки щодо правозастосування

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Законодавством не передбачено обов`язку пенсіонера (особи, яка звертається за призначенням пенсії) подавати разом із відповідною заявою первинні документи, які б підтверджували відомості, відображені в уточнюючій довідці, виданій підприємством, на якому працювала така особа.

Суд відзначає, що повноваженнями перевіряти обґрунтованість видачі уточнюючих довідок та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, наділені органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема, під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема, пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2021 у справі №487/68/17.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про хибність доводів відповідача щодо відсутності підстав для призначення позивачу пільгової пенсії за Списком №2, в зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи підтвердженого в установленому законом порядку, оскільки професія, за якою працював позивач (наладчик технологічного устаткування) дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 розділ XVI ("Виробництво електронної техніки та радіоапаратури"), підстава - постанова Кабінету Міністрів України від 01.03.1994 №162.

Поряд із цим, із протоколу засідання постійно діючої комісії з атестації робочих місць по ТОВ "Завод ГРЛ" від 26.11.2001 вбачається, що "на виконання наказу ТОВ "Завод газорозрядних ламп" №18 від 22.11.2001 "Про атестацію робочих місць" комісія розглянула результати санітарно-гігієнічного дослідження факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час проведення атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на ВАТ "Полтавській завод ГРЛ" у 1998 році; комісією установлено, що в розміщенні робочих місць змін не відбулося, перелік випускаємої продукції незмінний, технологічний процес, використані матеріали в процесі виробництва - незмінні; на основі вищерозглянутих факторів комісія вважає можливим використання ТОВ "Завод ГРЛ" матеріалів атестації робочих місць для надання пільг та компенсацій, передбачених чинним законодавством, проведеної на ВАТ "Полтавський завод ГРЛ".

Із висновку Головного управління праці та соціального захисту населення експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад, показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ТОВ "Завод ГРЛ" та у ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" №155 слідує, що експертиза на правильність застосування списків №1 і 2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах показала, що вказані списки у ТОВ "Завод ГРЛ" та у ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" на робочих місцях та в структурних підрозділах, зазначених у переліках робочих місць, професій і посад, що є додатками до наказів від 1993 року №351, від 28.12.1998 №284 та від 28.11.2001 №19 застосовані правильно.

Із наведеного слідує, що робота позивача на посаді, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 розділ XVI ("Виробництво електронної техніки та радіоапаратури" повною мірою підтверджується даними трудової книжки ОСОБА_1 та наданими ним додатково документами, проаналізованими вище.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача за період з 01.10.1984 по 30.08.1986, з 26.03.1987 по 01.03.1988; з 01.03.1998 по 03.11.1988 та з 03.11.1988 по 03.05.1989, з 03.05.1989 по 01.10.1996, з 01.10.1996 по 01.06.1999, з 01.06.1999 по 01.06.2000, з 01.06.2000 по 27.11.2000 складає 15 років 06 місяців 06 днів та є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо призначення пенсії на пільгових умовах належить задовольнити.

При цьому позивач слушно вказує, що має право на призначення цієї пенсії з 05.08.2020 року - з дня звернення до ГУ ПФУ в Полтавській області з відповідною заявою в силу вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак суд не погоджується з обраними позивачем способами захисту права, заявленими у позові. Зокрема, вимога виплачувати пенсію на пільгових умовах та виплатити недоодержані суми пенсії не є обґрунтованою, на думку суду. Ці вимоги є передчасними, оскільки наслідком виконання цього рішення у разі набрання ним законної сили, має стати рішення органу Пенсійного фонду України про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з дня звернення пенсіонера. І тільки після винесення цього рішення у відповідача виникнуть підстави здійснити нарахування та виплату пенсії. До цього моменту право позивача на отримання виплат ще не виникло і не є порушеним, а тому зобов`язувати відповідача ці виплати вчинити суд не має підстав.

Розподіл судових витрат

Згідно зі частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Суд, вирішуючи заявлене позивачем клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, виходить із наступного.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин третьої, четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги від 12.11.2020 з адвокатом Дроменко Л.В .

Відповідно до звіту про виконані адвокатом роботи та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, сторонами остаточно визначено перелік та ціну наданих послуг яка становить 8 000 грн, а саме: первинна консультація клієнта (1 год) - 700 грн; підготовка та направлення адвокатських запитів (6 год) - 4 200 грн; підготовка позовної заяви 3 500 грн; вивчення відзиву відповідача, контроль руху справи, отримання рішення суду (1 год) - 700 грн.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то оцінюючи наданий розрахунок, суд враховує наступне.

Ця справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Єдиним документом, складеним адвокатом, є позов. Підготовка, написання та подання адвокатського запиту, проведення юридичної консультації клієнту стосовно звернення до суду з цим позовом фактично охоплюється наданням правничої допомоги у вигляді підготовки позовної заяви. Адвокатський запит не був необхідним для звернення до суду з цим позовом та не грав жодної ролі при розгляді цієї справи. Доказів вивчення відзиву та заходів з контролю за рухом справи суд не має. Отримання рішення суду не є правовою допомогою.

Отже, фактично з наданого суду розрахунку підтверджується обґрунтована правова допомога, що полягала у написанні позовної заяви. Заявлена адвокатом вартість послуг з написання позовної заяви становить 3 500 грн. Категорія справ не є складною та кількість аналогічних справ і відповідно аналогічних судових рішень є значною.

Виходячи з обґрунтованості суми заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, їх співмірності зі складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 2 000 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1337 від 11.08.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 05.08.2020.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити виплати - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 840,80 грн та витрати на правову допомогу у загальній сумі 2 000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков