Справа № 200/11765/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Справа№200/11765/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради - відповідач 1

та Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - відповідач 2

про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат і Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат і Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (в межах своїх повноважень) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

21 грудня 2020 року ухвалою суду позовну заяву позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, надати позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання належним чином засвідчених копій документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову у кількості примірників відповідно до учасників справи.

06 січня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку позивач надав належним чином засвідчені копії документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову у кількості примірників відповідно до учасників справи.

12 січня 2021 року судом відкрито провадження в адміністративні справі в порядку прощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 08 лютого 2021 року.

26 січня 2021 року до суду від відповідача 2 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та на голошував на тому, що є неналежним відповідачем по справі.

26 січня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання від відповідача 1 про залучення Кабінету міністрів України співвідповідачем по справі № 200/11765/20-а.

02 лютого 2021 року до суду від відповідача 1 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

08 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 23 лютого 2021 року.

23 лютого 2021 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили, враховуючи положення ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суду вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

02 березня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача 1 про залучення Кабінету Міністрів України співвідповідачем по справі № 200/11765/20-а відмовлено.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 22.05.2019 року, виданим Донецькою ОДА.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від (день не розбірливо) вересня 2007 року, виданого Орджонікіджевським УТЗСН м. Маріуполь Донецької області, позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

В обґрунтування адміністративного позовупозивач зазначив, що з 1994 року по теперішній час, перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, так як відповідно до медичних документів отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та як отримувач щорічної разової допомоги до 5 травня.

В квітні 2020 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3160 грн. Разова грошова допомога до 5 травня виплачена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 р. за № 112.

23 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача 1, з проханням перерахувати і здійснити доплату до виплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня.

24 листопада 2020 року позивач отримав відповідь відповідача 1 от 28.11.2020 року про відмову в здійсненні доплати не виплаченої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Позивач вважає, що відповідач 1 при бездіяльності відповідача 2, провів нарахування і виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня в 2020 році не в повному обсязі, без урахування рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 р. за №3-р/2020, яким визнано неконституційним окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верхової Ради України, 1993 р. №45, ст..425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи викладене, позивач вважає таку бездіяльність відповідачів протиправними та просить відновити його порушені права шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та забов`язання відповідачів нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу в повному обсязі з урахуванням вже виплаченої суми.

Відповідач 1 - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 87500, Донецька обл., місто Маріуполь, пр. Миру, будинок 70, організаційно-правова форма - орган місцевового самоврядування.

Відповідач з позовом не погоджуються у повному обсязі та зазначає, що виплата разової грошової допомоги у 2020 році здійснювалась на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 № 112.

У 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) особам з інвалідністю III групи внаслідок війни у розмірі 3160 гривень.

Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 11.03.2020 до департаменту за№976/34-4/09 були надані списки ветеранів війни в електронному вигляді для виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, у яких ОСОБА_1 був зазначений з розміром разової допомоги - 3160,00 грн (копії означених списків відповідачем 1 до суду не надано).

В 2020 році допомога була нарахована ОСОБА_1 у розмірі 3160,00 грн на виплатні відомості основного періоду квітня. Зазначені кошти були перераховані на рахунок банку для подальшого зарахування на його особистий рахунок , відкритий в ДОУ АТ «Ощадбанк».

В обгрунтування своєї позиції відповідач 1 посилається на ст. 117 Конституції України, відповідно до якої в межах своєї компетенції Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання, крім того наразі до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який регулює спірні правовідносини зміни на виконання рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 по справі З-р/2020 не внесено.

Враховуючи викладене, відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 - Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84025, Донецька обл., місто Дружківка, вул. Тверська, буд. 6, організаційно-правова форма - державна організація (установа, заклад).

Відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог а поному обсязі та зазначає, що позивачем невірно визначено Центр стороною по справі.

В обґрунтування відзиву відповідач 2 зазначив, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня Центром не здійснюється, а позивач ОСОБА_1 з метою отримання роз`яснень щодо нарахування та здійснення доплати до виплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, до Центру не звертався.

Також відповідач 2 зазначив, що Постановою КМУ № 112 зазначено, що подання районним органам управлінь соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, здійснюється органами Пенсійного Фонду України, а Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Центр здійснює функцію контролю та не здійснює функції з нарахування та виплат державних допомог, жодних виплат Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не здійснює.

Також відповідач 2 додатково повідомляє, що до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який регулює спірні правовідносини, відповідні зміни на виконання рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 за № З-р/2020 не внесено, а Постанова КМУ № 112 і на теперішній час чинна.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести тіобставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо виплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня як особі прирівняній інваліду війни у 2020 році у розмірі 3160,00 грн, а не у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, визнаються відповідачами і підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII), визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст. 13 Закону №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 13 Закону України №3551-XII викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для забезпечення виконання цих приписів Бюджетного кодексу України та з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: №147 від 31 березня 2015 року, №141 від 02 березня 2016 року, №233 від 05 квітня 2017 року, №170 від 14 березня 2018 року, №237 від 20 березня 2019 року та №112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, у тому числі, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Відтак, у постанові Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 25 лютого 2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни - 3160 гривень.

Поряд з цим, рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 28 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 28 лютого 2020 року застосовуються положення статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року визначає, що мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році становить 11466 грн (1638 грн х 7).

Такий висновок суду кореспондує правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 року по справі №440/2722/20 (залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року), що є зразковим рішенням для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" тобто в аналогічних спорах.

З огляду на те, що разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі, тому бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік в загальному розмірі 11466,00 грн є неправомірними.

Щодо позовних вимог заявлених позивачем до відповідача 2 суд зазначає наступне.

Відповідно до Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006 N 147, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр) є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення обласної, Київської міської державних адміністрацій.Головними завданнями Центру є:

- забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, надання соціальної допомоги громадянам, які потребують підтримки з боку держави;

- підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, житлових субсидій у готівковій формі на придбання твердого і рідкого пічного палива та скрапленого газу, компенсаційних виплат інвалідам, виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших грошових виплат (далі - соціальна допомога, інші грошові виплати);

- здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат;

- здійснення державного нагляду за правильністю призначення (перерахунку) та виплати пенсій і цільової грошової допомоги органами Пенсійного фонду в разі, якщо такі функції здійснювалися Центрами на момент набрання чинності цим Положенням;

- упровадження в органах праці та соціального захисту населення уніфікованих комп`ютерних технологій, підтримка функціонування їх апаратно-програмних засобів у складі єдиної відомчої інформаційної системи, підтримка єдиного інформаційного і телекомунікаційного середовища з питань надання всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат, організація збору, опрацювання, систематизації інформації про пільгові категорії громадян. Підтримка та зберігання електронної інформації в актуальному стані;

- здійснення моніторингу даних єдиної відомчої інформаційної системи з метою відстеження фінансових операцій щодо здійснення соціальних виплат; аналіз та оцінка тенденцій у співвідношеннях показників виплат соціальної допомоги та факторами соціального рівня життя, а також розробка та впровадження соціально направлених рекомендацій стосовно функціонування цієї системи та її супроводу.

Виходячи з системного аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що на відповідача 2 покладено функції з контролю та мониторінгу правильності призначення та виплати соціальних виплат.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач до відповідача 2 з питань щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, у тому числі щодо здійснення контролю правильності її нарахування та виплати відповідачем 1, не звертався.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги заявлені до відповідача 2 безпідставними.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення його прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи викладене, підстави для розподілу судових витрат щодо сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Миру, будинок 70) та Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84025, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Тверська, буд. 6), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 02 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко