Справа № 274/7640/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 274/7640/20

01 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП № 2 Корецького ВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта Дулевиса Олега Андрійовича про скасування постанови серії БАА №875432 від 23.10.2020 р. про накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 січня 2021 року залишив її без руху та запропонував скаржнику в десятиденний строк виконати вимоги ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

01 лютого 2021 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, де позивач посилався на правову позицію Верховного Суду України, відповідно до якої при оскарженні постанов у справах про адміністративне правопорушення за статтею 288 КУпАП позивач звільняється сплати судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліку апеляційної скарги на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року у справі №274/7640/20, оскільки відмовлено у задоволенні його заяви з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, де Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові від 13 грудня 2016 року, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

На виконання вказаної ухвали, від позивача надійшла заява, в якій просить прийняти до розгляду його апеляційну скаргу та вказує, що викладені в постанові висновки Великої Палати Верховного Суду в справі №543/775/17 відрізняються від обставин справи, оскільки у вказаній постанові оскаржується рішення винесене по суті спору, а не ухвала, яка перешкоджає судовому розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року (справа № 543/775/17), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Отже, з огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №543/775/17 судовий збір за подання апеляційної скарги в цій справі підлягає сплаті на загальних підставах.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами, у чіткій відповідності до статей 132,133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України «Про судовий збір» кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Позивач до суду апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 11.01.2021 та ухвали про продовження процесуального строку від 03.02.2021 не надав доказів сплати судового збору та не навів обґрунтованих підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Слід також зазначити про те, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», «Z та інші проти Сполученого Королівства», «Ейрі проти Ірландії».

Аналізуючи в сукупності вищевикладене, правові підстави для задоволення заяви позивача є відсутніми, оскільки достатніх і належних доказів неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги апеляційному суду не представлено.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП № 2 Корецького ВП ГУНП в Рівненській області старшого сержанта Дулевиса Олега Андрійовича про скасування постанови серії БАА №875432 від 23.10.2020 р. про накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.