Справа № 604/1095/20
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1095/20
Провадження № 2-а/604/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позовОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Волочиського відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Представник позивача - адвокат Щербатюк О.Д. звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області та Волочиського відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування якої покликається на те, що 20 вересня 2020 року поліцейським СРПП Волочиського ВнП ГУНП в Хмельницькій області, рядовим поліції Челядником А.В. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №651439, якою до ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Представник позивача вважає, що вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню виходячи з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Представник позивача вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які, передбачені ст. 251 КУпАП докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а сам розгляд справи був проведений з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З врахування вказаного, вважає постанову, винесену інспектором протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щербатюк О.Д. в судовому засіданні до оголошення перерви позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. До оглошення перерви представник заявив клопотання про продовження розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області у судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначено про те, що враховуючи відсутність будь-яких аргументів та доводів, які б свідчили про те, що позивач не вчиняв правопорушення, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови немає. До оглошення перерви представник не заперечила проти про продовження розгляду справи без участі представників сторін.

Представник Волочиського відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав, причини неявки невідомі.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії БАА №651439 від 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії БАА №651439 від 20 вересня 2020 року, ОСОБА_1 19.09.2020 року о 23:55 год в м. Волочиськ по вул. Ватутіна, 2, керував автомобілем Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Здійснюючи розширений аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача покликалася на належність доказів у справі, зазначала, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 , протоколами серії ДПР18 №486823 від 20.09.2020 року та серії ДПР18 №486824 від 20.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно, а також відеозаписом, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення та копія якого також надана в матеріали цієї справи.

Разом з тим, відповідачем не представлено суду зазначених вище доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача, окрім лише як копію схеми місця ДТП від 20.09.2020 року, в якій зазначено про відсутність полісу ОСЦПВ наземних ТЗ та вказано серію та номер оскаржуваної постанови.

Пояснення свідка ОСОБА_2 суд оцінює критично, оскільки в таких не зазначено жодних ідентифікуючих даних водія, який керував автомобілем Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також представником відповідача до відзиву долучено фотознімки з екрану монітору веб-порталу МТСБУ, які жодним чином не завірені та не відповідають вимогам ст.ст. 74, 99 КАС України.

Щодо відеофіксації вчиненого правопорушення, то на наданому відповідачем диску містяться два відеозаписи, жоден з яких не містить фіксації керування автомобілем Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд вважає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Разом з тим, доказів фіксації такого немає. Всупереч обов`язку доказування правомірності свого рішення, відповідачем не представлено жодних доказів вчинення особою правопорушення. Постанова не може бути доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не є доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно зі ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії БАА №651439 від 20 вересня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Таким чином, судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Окрім цього, з врахуванням задоволення позову, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 420,40 грн, які були сплачені позивачем, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 74, 90, 99, 241-246, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ухвалив:

позовну заяву задоволити.

Скасувати постанову від 20 вересня 2020 року серії БАА №651439 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України, з врахування особливостей, передбачених ч. 6 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Головне управління національної поліції в Хмельницькій області, юридична адреса: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, ;

відповідач: Волочиське відділення поліції Городоцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, юридична адреса вул. Слави, 12, м. Волочиськ, .

Суддя Г.Б. Сидорак