Справа № 420/4759/20
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4759/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Зуєвої Л.Є.
судді -Коваля М.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року по справі №420/4759/20, прийнятого суддею Вовченко О.А., за правилами спрощеного позовного провадження, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

03 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 та зобов`язати розглянути адвокатський запит Чоклі Єлизавети Юріївни від 18.05.2020 та надати відповідь з порушених у запиті питань адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні в установлений чинним законодавством строк.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року визнана протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 року та зобов`язане Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни від 18.05.2020 року та надати відповідь з порушених у запиті питань адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні в установлений чинним законодавством строк.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подало апеляційну скаргу, у якій вважає вказане рішення прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що 22.05.2020 до ПМУ надійшов адвокатський запит Чоклі Є.Ю. від 18.05.2020. Листом ПМУ від 27.05.2020 за № 11905/07-19 надано відповідь на адвокатський запит від 18.05.2020 та направлено на поштову адресу зазначену в запиті, що підтверджується витягом із журналу реєстрації вихідної кореспонденції. ПМУ своєчасно та в межах встановлених строків Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надано відповідь, а отже відсутні жодні підстави вважати протиправною бездіяльність ПМУ, оскільки, як зазначено вище, 27.05.2020 за № 11905/07-19 надано відповідь на адвокатський запит.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2018 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Чокля Єлизаветою Юріївною укладено договір про надання правової допомоги (а/с 25), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п.1.1.).

18 травня 2020 року адвокатом Чокля Є.Ю. було направлено до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дудіна Тимофія Миколайовича адвокатський запит (а/с 26) з копіями свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру (а/с 29), що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною №996 та фіскальним чеком (а/с 27).

У вказаному запиті адвокат позивача Чокля Є.Ю. просила:

- надати інформацію та копії документів стосовно проведених перевірок організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцької М.Л. (номер свідоцтва: 5867) у період з 2015 по 2020 роки;

- відповідь направити поштою на ім`я адвоката Чокля Єлизавета Юріївна за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний адвокатський запит відповідачем було отримано 22 травня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного веб сайту АТ «УКРПОШТА» (а.с.9).

Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на момент подання позову до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на адвокатський запит не отримано.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІНКА СУДУ :

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Стаття 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.ч.5, 6, 7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частина 3 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Згідно ч.1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту (ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на інформацію захищається статтею 10 Конвенції, у якій вказано: «кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів…».

Право на свободу одержувати інформацію, в основному, забороняє Уряду встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити йому. Враховуючи обставини нинішньої справи, стаття 10 не дає приватній особі право на доступ до реєстру, який містить інформацію про її особистий стан, і не покладає на Уряд зобов`язання повідомляти цю інформацію приватній особі (рішення ЄСПЛ від 26.03.1987 року у справі «Леандер проти Швеції» ("Leander v. Sweden1 " (Заява №. 9248/81).

Хоча стаття 10 Конвенції не надає особі загального права доступу до інформації, що перебуває в розпорядженні державних органів, проте таке право може виникнути за певних обставин та є 4 критерії, за якими обмеження доступу до інформації може визнаватися втручанням у реалізацію свободи вираження поглядів: (а) мета запитувача або для чого потрібна інформація; (b) природа (характер) інформації; (с) роль запитувача; (d) чи була інформація «готова та доступна»( рішення ЄСПЛ від 8.11.2016 року у справі «Угорський Гельсінський комітет проти Угорщини». (Заява № 18030/11).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Апеляційній суд відхиляє доводи апелянта, що листом від 27.05.2020 року вих.№11905/07-19 позивачу була надіслана відповідь (а/с 60-61) на її запит, оскільки належних та достатніх доказів своєчасного направлення такої відповіді на адвокатський запит відповідачем до суду не надано.

Так, відповідачем надано до суду витяг із журналу реєстрації вихідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а/с 51) про направлення адвокату позивача Чокля Є.Ю. простим поштовим відправленням відповіді на її адвокатський запит від 27.05.2020 року №11905/07-19 (а/с 60-61).

Відповідно до п.11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п.2 Правил, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

Як вбачається з доповідної записки начальника відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Бондарюк О.О., адресованої начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дудіну Тимофію (а/с 53-55), визначено вичерпний перелік поштової кореспонденції, яка направляється адресату рекомендованим поштовим відправленням, з якого вбачається, що відповіді на адвокатські запити та на запит громадян рекомендованими листами не направляються.

Проте, згідно з Інструкцією з діловодства в Південному міжрегіональному управлінні юстиції (м.Одеса), розміщеному на офіційному веб сайті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у розділі «Правові засади діяльності», вихідні документи у паперовому вигляді обробляються і надсилаються адресатам відділом відправки та обліку документів відділом організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектором документування у Миколаївській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектором документування у Херсонській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління та особами, відповідальними за діловодство в структурних підрозділах в день їх надходження від структурних підрозділів або не пізніше наступного робочого дня з використанням засобів поштового зв`язку, а також доставляються фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) (п.192). Вихідні документи передаються на відправку до відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектору документування у Миколаївській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, сектору документування у Херсонській області відділу організаційної роботи, документування та контролю Південного міжрегіонального управління, особі, відповідальній за діловодство в структурних підрозділах в день реєстрації або на наступний робочий день із зазначенням в реєстрах або журналах передачі дати, часу та прізвища посадової особи, яка здійснює передачу (п.195). У журналі обліку вихідної кореспонденції (додаток 16) зазначаються дата відправлення документа, адресат, вихідний реєстраційний індекс документа, кількість додатків (п.197). Вихідна кореспонденція відправляється за поштовими реєстрами в двох примірниках, один з яких передається у відділ поштового зв`язку, а другий зберігається у відділі відправки та обліку документів (п.198).

Тобто, з Інструкції з діловодства в Південному міжрегіональному управлінні юстиції (м.Одеса) вбачається, що будь-яка вихідна кореспонденція відповідача відправляється за поштовими реєстрами, один примірник якої зберігається у відповідача. Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що внутрішніми правилами відповідач не передбачено ведення поштового реєстру на відправку простої кореспонденції.

Наявність відомостей у Журналі реєстрації вихідної кореспонденції та реєстрі поштових відправлень є належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами направлення відповідних простих поштових відправлень.

Відповідачем ані до суду 1-ої, ані до суду апеляційної інстанції такого поштового реєстру простих поштових відправлень не надано.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність витягу із журналу реєстрації вихідної кореспонденції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за відсутності реєстру поштових відправлень не є достатнім доказом направлення представнику ОСОБА_1 - адвокату Чоклі Єлизаветі Юріївні вищевказаної відповіді на її адвокатський запит.

Апеляційний суд вважає , що бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання в передбачений законодавством п`ятиденний строк відповіді на адвокатський запит адвоката Чоклі Єлизавети Юріївни в інтересах ОСОБА_1 від 18.05.2020 року становила свавільне втручання у право одержувати і передавати інформацію , яке захищається статтею 10 Конвенції , що порушило вимоги ст.19 Конституції України та ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку , погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд доходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги та змін чи скасування рішення суду 1-ої інстанції , у зв`язку з чим, рішення суду 1-ої інстанції слід залишити без змін та також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6,10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку , крім випадків , встановлених ст.328 КАС України.

Повне рішення складене та підписане 02.03.2021 року

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.