Справа № 460/6621/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2021 року м. Рівне №460/6621/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Чирук С.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Демченко В.О.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПоліської митниця Держмитслужби України
про скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000125/1 від 22.06.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2020/00167.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в квітні 2020 року за наслідками придбання ним автомобіля марки HYUNDAI SONATA, декларантом подано до митного органу усі необхідні документи для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість вказаного транспортного засобу визначена за основним методом, тобто за ціною договору. Стверджує, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу. Вважає, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картку в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів є необґрунтованими та протиправними, оскільки у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань та зазначити детальну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Мотиви щодо обраного відповідачем методу, підстави за яких неможливо застосувати попередні методи, а також конкретного обґрунтування числового значення вартості автомобіля, визначеного митним органом, не наведено. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 21.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.10.2020 (а.с.38-40).

08.10.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Поліської митниці Держмитслужби (а.с.43-48), у якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, митним органом було встановлено розбіжності і неточності у поданих декларантом документах. Повідомлено, що відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Зважаючи на встановлені обставини, а також на факт ненадання декларантом всіх документів згідно з переліком, вказаним у вимозі, відповідач вважає, що наявні підстави вважати надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу, позаяк згідно з даними митниці вартість такого транспортного засобу становить 5575 дол.США, що перевищує заявлену до митного оформлення. Вважає оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В підготовчому засіданні 20.10.2020 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 17.11.2020.

16.11.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.74-81).

Протокольною ухвалою суду від 17.11.2020 закрито підготовчого провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 22.12.2020.

В судовому засідання 22.12.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив їх задовольнити повністю. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову з підстав, визначених у відзиві на позов, та просив у їх задоволенні відмовити повністю. Протокольною ухвалою суду від 22.12.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.01.2021.

В судовому засіданні 26.01.2021 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 05.02.2021 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

В судовому засіданні 05.02.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

07.04.2020 ОСОБА_1 придбав на електронному аукціоні автомобілів, що були у використанні (COPART, Inc), автомобіль марки HYUNDAI SONATA 2016 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за ціною 2473 дол.США, об`єм двигуна 2359 см.куб.,кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - седан, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування.

22.06.2020 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу на митний пост митну декларацію №UA204020/2020/22180 для митного оформлення в режимі імпорт легкового автомобіля марки HYUNDAI SONATA 2016 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за ціною 2473 дол.США, об`єм двигуна 2359 см.куб.,кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - седан, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування, вартість 2473 дол.США, за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору) (а.с.18).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №5160-39 від 07.04.2020, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205020/2020/106749 від 20.06.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 17.03.2020, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів (SWIFT-платіж) з АТ КБ "Приватбанк" №SW24K407O44729 від 07.04.2020, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №200619/015 від 19.06.2020, документ, який підтверджує вартість перевезення товару б/н від 22.06.2020 (а.с.15-21).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: висновок про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; касові або товарні чек, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу та наданих транспортних послуг; документи про вартість перевезення оцінюваного товару; копію експортної митної декларації країни відправлення; коносамент.

У відповідь на електронне повідомлення митниці декларант додатково долучив копію платіжного доручення від 07.04.2020 та повідомив, що додаткових документів, окрім наданих, до МД №UA204020/2020/22180 від 22.06.2020 подаватися не буде (а.с.49).

22.06.2020 Поліською митницею ДМС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000125/1 по митній декларації №UA204020/2020/221280, згідно з яким митну вартість легкового автомобіля марки марки HYUNDAI SONATA, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , бувшого у використанні, збільшено з 2473 дол.США до 6075 дол.США (а.с.11).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відмовою у наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. У рішення також вказано, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності: 1) транспортний засіб придбано на підставі інвойсу, покупцем товару згідно з яким є ОСОБА_1 . Згідно з наданою декларантом до митного оформлення довіреністю ОСОБА_3 є уповноваженою особою ОСОБА_1 на придбання транспортного засобу, його перевезення, сплати коштів у період з 16.06.2020 по 16.06.2021, тобто на момент здійснення купівлі транспортного засобу, згідно з датою, зазначеною в інвойсі (07.04.2020) ОСОБА_3 не мав таких повноважень; 2) декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт; 3) згідно з технічним паспортом продавцем транспортного засобу є компанія MID CENTURY Insuruance Company, разом з тим дане не ідентифікується з продавцем COPART згідно з інвойсом; 4) відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні)документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5)надане додатково декларантом платіжне доручення в графі 70 посилається на інвойс, реквізити якого відрізняються від реквізитів інвойсу, наданого декларантом до митного оформлення.

Також вказано, що митниця володіє інформацією, згідно з якою вартість аналогічних транспортних засобів згідно з сайтом відкритої мережі Інтернет (www.nadaguides.com) становить 5575 дол.США, що значно перевищує заявлену митну вартість товару.

Саме ця інформація і зазначена, як така, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

При цьому, вказано, що за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно з положеннями глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, визначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації щодо вартості аналогічних транспортних засобів згідно з сайтом відкритої мережі Інтернет www.nadaguides.com, яка становить 5575 дол.США, та наданих декларантом відомостей щодо вартості перевезення (500 дол.США).

Відповідно до цього, Рівненською митницею ДПС прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00167, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2020/221280 від 20.06.2020 (а.с.13). Причиною відмови зазначено наступне: "Митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у звязку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходіві зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.3 ст.53 Митного кодексу України". Також вказано, що для проведення митного оформлення автомобіля слід відкоригувати митну вартість відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000125/1 від 22.06.2020.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст.55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч.1 ст.57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Таким чином, до виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч.3 ст.318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в митного органу обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст.58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст.58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч.3 цієї статті у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст.54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України.

Разом з тим, судом встановлено, що усі основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.

Так, відповідно до інвойсу №5160-39 від 07.04.2020 ОСОБА_1 придбав на електронному аукціоні в COPART автомобіль марки HYUNDAI SONATA 2016 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за ціною 2473 дол.США, об`єм двигуна 2359 см.куб.,кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - седан, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування, вартістю 2473 дол.США (а.с.15).

Зазначену митну вартість автомобіля підтверджено платіжним документом про проведення SWIFT-платежу від 07.04.2020, згідно з якими позивач сплатив COPART за автомобіль саме 2473 дол.США (а.с.20) та платіжним дорученням в іноземній валюті від 07.04.2020 №0408004 (а.с.87).

При цьому, доводи відповідача, що у вказаному платіжному дорученні в графі 70 міститься посилання на інвойс, реквізити якого відрізняються від реквізитів того, що був поданий до митного оформлення, суд відхиляє як безпідставні, оскільки дане платіжне доручення містить усі необхідні реквізити, що дають змогу достовірно встановити, що 07.04.2020 ОСОБА_1 сплатив на банківські реквізити COPART кошти в розмірі 2473 дол.США на оплату вартості спірного автомобіля (а.с.87). Помилкове зазначення номеру інвойсу у призначені платежу жодним чином не спростовує вказаної обставини, позаяк решта зазначених у вказаному платіжному дорученні реквізитів підтверджують здійснення оплати за даний транспортний засіб і повністю ідентифікуються з номером його кузова - НОМЕР_1 .

Щодо витрат по транспортуванню вказаного автомобіля в сумі 500 дол.США, то такі підтверджуються довідкою позивача від 20.06.2020 та Сертифікатом транспортних витрат від 01.11.2020, наданих компанією, що надавала послуги по транспортуванню (а.с.89).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані ОСОБА_1 документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення автомобіля.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №0440/6085/18.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, у якій зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, і дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З огляду на наведене, надані позивачем до митного оформлення імпортованого товару документи не містили розбіжностей, ідентифікували товар та містили чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже містили у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових). Натомість усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та надуманими.

Суд наголошує, що в ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Відтак, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах від 08.09.2018 у справі №803/2129/15, 14.08.2018 у справі №804/11337/15, від 07.08.2018 у справі №803/166/16, від 31.07.2018 у справі №803/2219/15 , від 31.07.2018 у справі №804/858/14, від 20.06.2018 у справі №804/15156/15, від 20.06.2018 у справі №815/4398/16, від 20.06.2018 у справі №826/1261/15, від 20.06.2018 у справі №803/406/16.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на подані позивачем документи, які містили б ознаки підробки, неточності, розбіжності і в чому саме такі полягали.

Слід зауважити, що фактичною підставою для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів слугувала інформація, наявна у на сайті www.nadaguides.com, про що прямо вказано у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості.

Як свідчить зміст акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, та багажу №UA205020/2020/106749, автомобіль, що імпортувався позивачем мав пошкодження та ознаки експлуатації: спрацьовані подушки безпеки, пошкоджено капот, передній бампер, передні фари, радіатор (а.с.17).

Водночас, жодних доказів того, що митним органом при визначенні митної вартості вказаного автомобіля були враховані зазначені обставини відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Разом з тим, в ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, інформація з сайту не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов`язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках (сайтах) мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику (на сайті), не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач взагалі не мав передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Суд також відхиляє як безпідставні аргументи відповідача про те, що згідно з поданою до митного оформлення довіреністю ОСОБА_3 є уповноваженою позивачем особою на здійснення дій по придбанню транспортного засобу, сплати коштів у період з 16.06.2020 по 16.06.2021, тобто на момент придбання автомобіля такий не мав відповідних повноважень, позаяк згідно з інвойсом від 07.04.2020 покупцем автомобіля є ОСОБА_1 , а нотаріально посвідчене доручення ОСОБА_3 на здійснення дій по придбанню транспортного засобу, сплаті коштів не позбавляє довірителя ( ОСОБА_1 ) права особисто придбати транспортний засіб до оформлення такого доручення та/або під час його дії.

Більше того, вказаною довіреністю ОСОБА_3 уповноважувався не виключно на придбання автомобіля, а на вчинення інших дій, а саме: транспортування, керування автомобілем та представництва інтересів позивача у відповідних органах, в т.ч. митної служби, з питань, пов`язаних щодо оформлення документів та реєстрації транспортного засобу (а.с.51).

Твердження митного органу, що згідно з технічним паспортом продавцем транспортного засобу є компанія MID CENTURY Insuruance Company, разом з тим дане не ідентифікується з продавцем COPART згідно з інвойсом, судом також до уваги не беруться, позаяк жодних доказів та обґрунтувань того, як вказані обставини впливають на визначення митної вартості транспортного засобу, що імпортувався позивачем, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Решта доводів та аргументів учасників справи судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, а тому не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті та не спростовують встановлені судом обставини справи.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд вважає, що Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204020/2020/221280 від 22.06.2020 за ціною договору, або неможливості спростування таких сумнівів поданими декларантом документами, а отже такі сумніви відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000125/1 від 22.06.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2020/00167 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Суд пам`ятає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Поліської митниці Держмитслужби України (вул.Соборна, буд.104, м.Рівне, 33028, ) про скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби України №UA204000/2020/000125/1 від 22.06.2020 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00167.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби України судові витрати у вигляду судового збору у розмірі 1757 (одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 15 лютого 2021 року.

Суддя Н.С. Гудима