Справа № 480/5996/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2021 року Справа № 480/5996/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,
представника позивача - Кравченка П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5996/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранс С" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, однак скарга була залишена без розгляду, у зв`язку з чим відповідно до ст. 56 ПК України, вважається задоволеною.
Ухвалою суду від 15.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
12.10.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та зазначає, що в акті перевірки відображено всі документи та всі обставини, які і викликали у відповідача сумніви щодо законності застосування пільг стосовно сплати митних платежів. Права та обов`язки посадових осіб підприємства, що перевіряється, під час проведення документальних перевірок визначені статтею 350 Митного кодексу України, зокрема і в частині ознайомлення посадових осіб підприємства з матеріалами, що використовувались під час перевірки. Відповідачем при призначенні та проведенні документальної невиїзної перевірки дотримано вимоги законодавства та положення міжнародних договорів, укладених у встановленому законом порядку.
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем на підставі акту перевірки, у ході якої було встановлено факт безпідставного отримання пільги щодо сплати позивачем ввізного мита при ввезенні товару. Вказані рішення та дії відповідача відповідають як Податковому, так і Митному кодексу України (а.с. 28-42).
Ухвалою суду від 08.12.2020 задоволено клопотання представника позивача, вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.12.2020.
16.12.2020 в судовому засіданні для надання додаткових доказів представником відповідача оголошено перерву до 21.01.2021.
Ухвалою суду від 21.01.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засіданя не з`явилася, надала суду додаткові письмові пояснення.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За результатами зазначеної перевірки складено акт від 13.07.2020 №12/20/7.14- 19/41643544 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем:
1) ч. 4 ст. 280, ч. 5 ст. 280, ст. 295 МКУ, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита за митними деклараціями, наведеними в Додатку 2 до акту перевірки на суму 104096,38 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;
На підставі Акту перевірки Слобожанською митницею Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:
Не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
10.04.2008 Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ. Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.
Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 221-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.
Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.
У той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.
Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до пункту 4.14 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ст. 345 Митного кодексу України).
На підставі ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Згідно поданих позивачем митних декларацій відправником товарів виступала компанія UAB "ЕМЕR" (Литва), а отримувачем TOB "Євротранс С" (а.с. 14).
При ввезенні товару на митну територію України застосовувались умови поставки згідно правил ІНКОТЕРМС: ЕСА- Вільнюс (Литва).
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнень від оподаткування під час митних оформлень за митними деклараціями згідно Додатку 1 до акту перевірки, встановлено застосування TOB "Євротранс С" пільги зі сплати ввізного мита як з товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу (код пільги: 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄЄ, згідно Класифікатору звільнень від сплати ввізного мита, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" (зі змінами)).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, застосування вищезазначеної пільги зі сплати ввізного мита TOB "Євротранс С" було здійснено на підставі декларацій про походження товару, складених експортером UАВ "ЕМЕR" на інвойсах (а.с. 75-85).
На зверенення Сумської митниці ДФС від 28.10.2019 №7181/8/18-70-19-62 з метою перевірки правомірності використання TOB "Євротранс С" пільги зі сплати ввізного мита (код преференції 410) шляхом подання до митного оформлення декларацій про походження товару, складених експортером UАВ "ЕМЕR" (Литовська республіка) на інвойсах Держмитслужбою України листом від 07.05.2020 №16-3/16-01/7.14/1184 надано лист-відповідь Митного департаменту міністерства фінансів Литовської республіки від 23.03.2020 №(15.7/22) ЗВ-2158.
Згідно вказаного листа-відповіді, Митним департаментом міністерства фінансів Литовської республіки повідомлено, що під час проведеного розслідування експортером UAB "EMER" не надано документів які б підтверджували преференційне походження експортованих за деклараціями - інвойсами товарів, наведеними в Додатку 1 до акту перевірки (а.с. 90).
Таким чином, Митним департаментом міністерства фінансів Литовської республіки, як уповноваженим державним органом країни експорту, не підтверджено преференційне походження товарів (код пільги 410) ввезених TOB "Євротранс С" за митними деклараціями наведеними в Додатку 1 до акту перевірки.
Позивач, наголошуючи на протиправності спірних податкових повідомлень-рішень вказує, що в Акті перевірки фактично йдеться не про порушення законодавства, допущеного саме позивачем, а про те, що іноземним контрагентом позивача не було надано національному компетентному органу документів, що від останнього вимагалися.
Проте, такі доводи не свідчать про протиправність прийнятих відповідачем рішень, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014 року, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII (далі - Протокол 1 Угоди), саме експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.
Враховуючи те, що експортером UАВ "ЕМЕR" в порушення вимог ст. 22 Протоколу 1 Угоди не надано компетентному органу країни експорту відповідних документів, що підтверджують статус походження товару, декларації про походження складені на інвойсах (а.с. 75-85) та наведені в п. 3.1. даного акту перевірки не можуть бути прийняті митним органом України як документи, що можуть бути надані для підтвердження країни походження товару та бути підставою для звільнення від сплати ввізного мита під час митного оформлення такого товару.
Доводи представника позивача про те, що митним органом не доведено, що експортером було протиправно вказано недостовірну країну походження товарів або документи, що підтверджували таку країну походження були підробленими чи фальшивими, а сама країна походження товарів Слобожанською митницею Держмитслужби не встановлювалася, як і надані на підтвердження походження товару видані в Україні сертифікати відповідності щодо частини ввезених транспортних засобів, не спростовують висновки щодо правомірності винесених відповідачем податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 33 Протоколу 1 Угоди якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Статтею 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.
Отже, з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення декларант несе юридичну відповідальність за достовірність зазначених у ній відомостей та розмір належних до сплати податків.
Щодо доводів позивача, що оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення є нечинними відповідно до положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.
Рішенням Державної митної служби України від 31.08.2020 №29-1/10-03/13/10742 скаргу ТОВ "Євротранс С" залишено без розгляду та повернуто скаржнику з посиланням на статтю 56 ПК України, пункту 4 Розділу VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916 (а.с. 19-20).

Відповідно до п.56.9 ст.56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Суд зазначає, що вимоги вказаної статті в частині встановлення факту задоволення скарги позивача не можуть бути застосовані судом, оскільки Державною митною службою України у строк, визначений ст.56 ПК України, було прийнято рішення про залишення скарги без розгляду.

При цьому, посилання позивача на відсутність підстав для прийняття такого рішення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказане рішення позивачем не оскаржується та не оскаржувалось.

Щодо посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, яка була викладена у постановах від 03.04.2020 у справі №815/1701/17, від 18.02.2020 у справі №200/9042/19-а, від 12.12.2019 у справі №820/1929/17, від 05.11.2019 у справі №813/1926/16, від 10.10.2019 у справі №826/4049/14, від 24.01.2019 у справі №826/500/15, то суд зауважує, що вказана правова позиція не підлягає врахуванню при розгляді даної справи, оскільки спірні правовідносини у даній справі не є тотожними тим, які склалися по справах, що розглядалися судом касаційної інстанції. Так у вказаних справах, які переглядались Верховним Судом спірні правовдіносини виникали у зв`язку з тим, що контролюючим органом або взагалі не надсилалось боржнику будь-яке рішення, або ж рішення приймалось із порушенням встановлених законом строків розгляду скарги.

Суд також зазначає, що не долучення до акту перевірки листа Сумської митниці ДФС від 28.10.20219 та листа Держмитслужби від 07.05.2020, який долучено до справи, не вплинуло на можливість позивача скористатись правом на оскарження спірних податкових повідомлень-рішень та на їх правомірність.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень позивачем не надано, а відтак суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранс С" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні у період з 19.02.2021 по 26.02.2021 повний текст рішення складено 01.03.2021

Суддя А.Б. Діска