Справа № 480/8113/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2021 року Справа № 480/8113/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби, в якій згідно уточненим позовним вимогам просить визнати протиправним та скасувати наказ від 21.02.2020 № 81-о Про звільнення ОСОБА_1 ; негайно поновити ОСОБА_1 з 29.02.2020 на раніше займаній посаді - головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС; стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 кошти за час вимушеного прогулу за період з 29.02.2020 до дня прийняття судом рішення з урахуванням середньоденного заробітку у розмірі 611,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював у Сумській митниці ДФС та на час звільнення обіймав посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС. 20.01.2020 позивача попереджено про наступне звільнення 23.03.2020 у зв`язку з реорганізацією Сумської митниці шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України. Наказом відповідача від 21.02.2020 № 81-о Про звільнення ОСОБА_1 позивача звільнили з посади у зв`язку з реорганізацією Сумської митниці ДФС шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України відповідно до п.1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, що звільнення у зв`язку із реорганізацією шляхом приєднання відбулося з порушенням вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, без дотримання наданих законодавством про працю гарантій працевлаштування, а саме: одночасно з попередженням про звільнення відповідачем не виконано вимог ч. 3 ст.49-2 КЗпП України щодо обов`язку запропонувати всі наявні вакантні посади, незалежно від того, у якому структурному підрозділі позивач працював. Позивач зазначає, що йому не було запропоновано жодної із посад у Слобожанській митниці як під час попередження, так і з пропозицією про переведення роботодавець не звертався і протягом усього строку попередження до звільнення, тобто, відповідачем не вжито вичерпних заходів щодо працевлаштування позивача; не з`ясовувалося питання про те, чи має позивач переважне право на залишення на роботі зважаючи на стаж позивача в органах митної служби. При цьому, позивач працював на посаді з 23.04.1997 , прийняв 06.06.1997 присягу державного службовця. Зазначає, що позивача попереджено про вивільнення 23.03.2020, натомість звільнили до закінчення такого строку 29.02.2020.
Представник відповідачів надав суду відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019р. №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 858) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби, зокрема Слобожанську митницю Держмитслужби. Відповідно до пункту 2 Постанови № 858 реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби. У тому числі, Харківську митницю ДФС та Сумську митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби. Відповідач зазначає, що прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених законом. Зокрема, частиною 5 статті 22 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу. Відповідач вважає, що виходячи з аналізу положень ст.ст. 21, 22, 41, 87 Закону України «Про державну службу» вбачається, що при реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не обов`язком. Інформації щодо наявності гарантій заборони звільнення, передбачених КЗпП України до Слобожанської митниці Держмитслужби не надходило.
Ухвалою від 27.11.2020 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 08.12.2020 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 22.12.2020 відкрито провадження у справі та розгляд справи за клопотанням позивача призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 14.01.2021 прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги позивача, ухвалою суду від 19.01.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач працював з 23.04.997 у Сумській митниці ДФС, 06.05.1997 прийняв присягу державного службовця. З 06.09.2018 обіймав посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС
20.12.2019 позивача попереджено про наступне звільнення 21.02.2020 у зв`язку з реорганізацією Сумської митниці шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України (а.с. 163).
Наказом відповідача № 81-0 від 21.02.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією Сумської митниці ДФС шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України відповідно до п.1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та п.1 ч.І ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 14).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та шостою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу». Пунктом 1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про державну службу», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Частинами 2 3 ст.5 Закону України «Про державну службу» передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу», державна служба припиняється: за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).
Підстави припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені, статтею 87 Закону України «Про державну службу», зокрема, відповідно до п.1 ч.1 цієї статті підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
При цьому суд зазначає, що процедура вивільнення державних службовців у разі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури нормами Закону України «Про державну службу» (в редакції на час попередження позивача про наступне звільнення) не передбачена.
Відтак, в цій частині на державних службовців поширюється дія норм законодавства про працю.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Водночас, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України ).
Статтею 42 Кодексу законів про працю України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ст.49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Згідно з частинами 1-2 статті 21 Закону України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим законом.
Зокрема, частиною 5 статті 22 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Умови переведення державних службовців на іншу посаду без обов`язкового проведення конкурсу визначені статтею 41 Закону України «Про державну службу», зокрема відповідно до положень частини 1 вказаної статті державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:
1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;
2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.
Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019р. №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 858) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби, зокрема Слобожанську митницю Держмитслужби.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 858 реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби. У тому числі, Харківську митницю ДФС та Сумську митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.
07.11.2019 Слобожанську митницю Держмитслужби внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як зазначає відповідач у відзиві, згідно з наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато реорганізацію митниць ДФС відповідно до пункту 2 Постанови № 858 .
З матеріалів справи суд вбачає, що до звільнення позивач обіймав посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС.
Відповідно до штатного розпису Слобожанської митниці Держмитслужби на 2019 рік затверджений 25.02.2019 та передбачає 499 штатні одиниці.
Відповідно до штатного розпису Слобожанської митниці Держмитслужби на 2019 рік затверджений 01.01.2020 та передбачає 824 штатні одиниці.
Згідно інформації завідувача сектору кадрової роботи (у м.Суми) відділу кадрової роботи Слобожанської митниці Держмитслужби станом на 01.02.2020 налічувалося 100 вакантних посад, станом на 01.03.2020 - 75 вакантних посад (а.с.205).
Судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджується, що позивача, якого попереджено про наступне вивільнення 20.12.2019 під час попередження, та протягом часу до прийняття наказу про звільнення позивача, було запропоновано будь-яку вакантну посаду, жодної посади у Слобожанській митниці Держмитслужби йому не пропонувалося.
Отже суд зазначає, що відповідачі в порушення вимог КзПП України не виконали свого обов`язку та не запропонували інші посади, що відповідають рівню освіти і кваліфікації позивача, які з`явилися з дня попередження про наступне вивільнення по день звільнення - з 20.12.2019 по 21.02.2020.
Доказів відсутності можливості працевлаштування позивача з моменту попередження про наступне звільнення до моменту звільнення відповідачами також не подано.
При цьому, твердження відповідачів, що виходячи з аналізу положень ст. 87 Закону України «Про державну службу» вбачається, що при реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не його обов`язком, суд вважає безпідставним.
Так, Законом України, від 14.01.2020, № 440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" у статті 87 Закону України «Про державну службу» частину третю доповнено новим абзацом першим такого змісту:
"3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення".
Суд зазначає, що зазначена редакція ст.87 Закону України «Про державну службу» набула чинності 13.02.2020, тоді як позивача було попереджено про наступне вивільнення 23.12.2019, а згідно вимог Кодексу законів про працю України обов`язок щодо пропонування інших посад працівнику виникає у роботодавця одночасно з попередженням про звільнення. Судом встановлено, що відповідачі з 23.12.2019 мали можливість та були зобов`язані запропонувати позивачу всі вакантні рівнозначні та нижчі посади в Слобожанській митниці Держмитслужби, але в порушення вимог законодавства такого обов`язку не виконали, чим порушили права позивача.
Разом із тим, судом визнається безпідставним та таким, що не підтверджено жодними доказами твердження позивача про те, що 20.01.2020 позивача було попереджено про вивільнення з 23.03.2020, оскільки такі твердження спростовані матеріалами справи, оскільки позивача 23.12.2019 було попереджено про вивільнення 21.02.2020.
Згідно із ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, виходячи з викладеного вище суд вважає, що відповідачі не довели правомірності прийнятого наказу про звільнення ОСОБА_1 .
Абзацом 1 ст.235 КЗпп України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнятий не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не пропорційно, за відсутності необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення якого він спрямований.
Частиною 5 ст.104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
З 29.11.2019 Сумська митниця ДФС перебуває у стані припинення, що підтверджується відомостями з відповідного реєстру, до якого не внесені відомості про припинення вказаного органу.
Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.
Відтак позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу від 21.02.2020 № 81-о Про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на раніше займаній посаді головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також відповідно до абз.2 ст.235 КзПП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Розмір грошового зобов`язання, що підлягає стягненню визначається відповідно до приписів Порядку №100, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, згідно з якою середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п.п. 6 пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Таким чином, як випливає з аналізу Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати до її розрахунку не включаються виплати, які мають одноразовий та несистематичний характер.
Відповідно до матеріалів справи, позивача звільнено з займаної посади 28.02.2020, відтак період вимушеного прогулу позивача тривав з 02.03.2020.
Відповідно до довідки про розмір середньої заробітної плати від 14.01.2021 №05.02/2 середньоденна заробітна плата позивача становить 611,60 грн. (а.с.204), що не заперечувалося позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву.
У листі Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» кількість робочих днів з дня, наступного після звільнення, а саме 02.03.2020 складає 210 день, у листі Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» кількість робочих днів з січня по день винесення судом рішення складає 41 день.
Виходячи з наведеного, загальна кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з становить 251 днів, а тому сума, яка підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу становить 153511,60 грн. (251д.х611,60 грн.), яка підлягає стягненню із органу, який допустив незаконне звільнення позивача із займаної посади, а саме Сумської митниці ДФС, яка на даний час не є ліквідованою, а знаходиться лише в стані припинення з 29.11.2019.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць та поновлення позивача на роботі.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС, Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Сумської митниці ДФС від від 21.02.2020 № 81-о Про звільнення ОСОБА_1
Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення, складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Сумської митниці ДФС.
Стягнути з Сумської митниці ДФС (м.Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24,і.к. 39420037) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153511,60 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2021

Суддя С.М. Гелета