Справа № 460/8310/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2021 року м. Рівне №460/8310/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Скіданова О.С., відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКиївської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2020 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300215/1 від 07.09.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00595.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/8310/20, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.12.2020.

Ухвалою від 24.12.2020 підготовче засідання відкладено на 21.01.2021 у зв`язку з тим, що відзив на позов стороною відповідача не подано і строк на його подачу не сплинув.

Ухвалою від 21.01.2021 закрито підготовче провадження у справі; розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 09.02.2021.

В судовому засіданні 09.02.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину ухваленого рішення.

Згідно з позовною заявою і поясненнями представника в судовому засіданні позовні вимоги ґрунтуються на тому, що декларантом позивача 25.08.2020 до Київської митниці Держмитслужби була подана митна декларація №UA100530/2020/040690 на легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2018, модельний рік виготовлення 2018, пошкоджений після ДТП, на лафеті, за заявленою митною вартістю за ціною договору в розмірі 6000,00 Євро. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом були подані: рахунок (інвойс) б/н від 14.08.2020, митна декларація типу ЕЕ №UA100630/20209/039741, акт про проведення огляду товарів від 21.08.2020 №UA205020/2020/309208, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 23.01.2020 року, документ що підтверджує вартість перевезення б/н від 25.08.2020 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, експортну митну декларацію №20PL301010E0785061 від 20.08.2020. В процесі здійснення процедури митного контролю, 25.08.2020 посадовою особою відповідача було направлено декларанту електронне повідомлення, за змістом якого перераховані норми Митного кодексу України щодо підтвердження митної вартості товарів та вказано, що всупереч даним нормам декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару. Крім того, до митного оформлення не надано документ, який свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичній особі, яка уклала договір купівлі-продажу товару б/н від 14.08.2020 зі сторони продавця, що викликає сумнів у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності на оцінюваний товар та праві розпоряджатись оцінюваним товаром та визначати ціну його продажу. Крім того, у свідоцтві про право власності на оцінюваний транспортний засіб власником визначено особу, відмінну від тієї, яка уклала договір купівлі-продажу від 14.08.2020 зі сторони продавця. Також зауважено, що надана копія митної декларації Республіки Польща №20PL301010E0785061 від 20.08.2020 не може бути використана для підтвердження митної вартості, оскільки документ складено не на митній території країни експорту товару. Ці обставини стали підставою для витребування додаткових документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, зокрема витребувано: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом). Декларантом на вимогу митниці Держмитслужби додатково надано ремонту калькуляцію, витяг з довідника SCHWACKE, висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3/208 від 25.08.2020 та фото пошкоджень. Відповідач не погодився із задекларованою митною вартістю товарів та 07.09.2020 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/300215/1, згідно якого а ні первинно, а ні додатково надані декларантом документи не були взяті до уваги, а митну вартість скориговано до рівня 12000,00 Євро, та видано Картку відмови у митному оформленні товару №UA100530/2020/00595. Позивач не погоджується з даними рішеннями, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогами чинного законодавства, просить їх скасувати.

Згідно з відзивом на позовну заяву, сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що за митною декларацією №UA100530/2020/040690 на легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 , декларантом були подані товаросупровідні документи, які не є достатніми для визнання заявленої митної вартості за першим методом, оскільки декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; в технічному паспорті на автомобіль МК-НК-1726 зазначено ім`я власника компанію «HK Dienstleistungen Gmbh», однак в договорі купівлі-продажу зазначено громадянина « ОСОБА_2 ». Документів щодо вказаної розбіжності не надано, а отже не підтверджено правомірність формування позивачем ціни в договорі, та викликає сумнів достовірність самого договору. Зазначено, що у митній декларації №UA100530/2020/040690 декларант заявив у графі 15 про те, що країною відправлення є Німеччина, разом з тим до митного оформлення надано копію експортної митної декларації Республіки Польща №20PL301010E0785061 від 20.08.2020, у якій країною відправлення зазначено «PL», тобто Республіку Польща, а сама декларація є експортною, а не транзитною. Крім того, у митній декларації зазначено відправником особу Richard Eisele, тобто відмінну від осіб, зазначених у решті документів, а ціна автомобіля у експортній декларації у чотири рази вища за вказану для митного оформлення автомобіля. Також покликається на витяг з SuperSCHWACKE, згідно якого вартість продажу автомобіля становить 27550 Євро. Аналогічно вищою є вартість у наданому декларантом експертному висновку автотоварознавчого дослідження. На зазначених підставах митну вартість було скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. Вартість транспортного засобу визначено на підставі раніше визнаних митницею вартостей за митними деклараціями №UA1000020/2020/16522 від 24.02.2020 та №UA/7073 від 11.08.2020 на рівні 12000,00 Євро. Товар випущено у вільний обіг із наданням гарантій в сумі 62633,27 грн. Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача. За наведеного, сторона відповідача просила в позові відмовити повністю.

Дослідженням поданих суду письмових доказів судом встановлено наступне.

25.08.2020 декларантом позивача подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA100530/2020/040690 на легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 , тип кузова - універсал, тип двигуна дизельний, кількість місць для сидіння, включаючи водія 9, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2018, модельний рік виготовлення 2018, пошкоджений після ДТП. Одержувачем вантажу заявлений ОСОБА_1 . Вартість автомобіля визначена на рівні 6000 EUR, за методом визначення митної вартості 6. В графі 15 митної декларації «країна відправлення» вказано: Німеччина, в графі 16 «Код країни відправлення» DE, в графі 20 «умови поставки» не визначено (а.с.76-77).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: договір купівлі-продажу вживаного автомобіля в приватному порядку (інвойс) б/н від 14.08.2020, митну декларація типу ЕЕ №UA100630/20209/039741, акт про проведення огляду товарів від 21.08.2020 №UA205020/2020/309208, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 23.01.2020 року, документ що підтверджує вартість перевезення б/н від 25.08.2020 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, експортну митну декларацію №20PL301010E0785061 від 20.08.2020 (а.с.10-16, 78-81, 99).

3 метою митного оформлення товару за вказаною ціною, а також враховуючи вимогу митниці, до митного оформлення додатково, на підтвердження митної вартості товару, декларантом було надано ремонтну калькуляцію, витяг з SuperSCHWACKE, висновок автотоварознавчого дослідження та фотографії пошкоджень автомобіля (а.с.19-38, 82-98).

07.09.2020 Київською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300215/1 по митній декларації №UA100530/2020/ 040690, за яким митну вартість легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, номер кузова НОМЕР_1 , бувшого у використанні, збільшено з 6000 EUR до 12000 EUR (а.с.39-40,111-112).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; в технічному паспорті на автомобіль МК-НК-1726 зазначено ім`я власника компанію «HK Dienstleistungen Gmbh», однак в договорі купівлі-продажу зазначено громадянина « ОСОБА_2 »; документів щодо вказаної розбіжності не надано, а отже не підтверджено правомірність формування вказаним громадянином ціни в договорі, та викликає сумнів достовірність самого договору. Зазначено, що у митній декларації №UA100530/2020/040690 декларант заявив у графі 15 про те, що країною відправлення є Німеччина, разом з тим до митного оформлення надано копію експортної митної декларації Республіки Польща №20PL301010E0785061 від 20.08.2020, у якій країною відправлення зазначено «PL», тобто Республіку Польща, а сама декларація є експортною, а не транзитною. Крім того, у митній декларації зазначено відправником особу Richard Eisele, тобто відмінну від осіб, зазначених у решті документів, а ціна автомобіля у експортній декларації у чотири рази вища за вказану для митного оформлення автомобіля. Також міститься покликання на витяг з SuperSCHWACKE, згідно якого вартість продажу автомобіля становить 27550 Євро. Аналогічно вищою є вартість у наданому декларантом експертному висновку автотоварознавчого дослідження.

В підсумку зазначено, що вартість транспортного засобу митницею визначено на підставі раніше визнаних митницею вартостей за митними деклараціями №UA1000020/2020/16522 від 24.02.2020 та №UA408040/2020/7073 від 11.08.2020 на рівні 12000,00 Євро. Таким чином, числове значення вартості транспортного засобу, з врахуванням курсу валют, встановленого Національним Банком України на день подання митної декларації до митного оформлення, становить 275655,36 грн.

З урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів Київською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00595, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA100530/2020/040690 від 25.08.2020 (а.с.41-42). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «провести декларування відповідно до Рішення про визначення митної вартості №UA100000/2020/300215/1 від 07.09.2020».

Відповідно до цього та з врахуванням вимог статті 55 Митного кодексу України, декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA100530/2020/045562, за якою легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 випущено у вільний обіг зі сплатою гарантії в розмірі 62633,27 грн. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як «1/6», а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з митною вартістю, визначеною відповідачем (а.с.43, 113-114).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до частини 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що декларантом не надані банківські платіжні документи, а в документах наявні розбіжності, а саме: в технічному паспорті на автомобіль МК-НК-1726 зазначено ім`я власника компанію «HK Dienstleistungen Gmbh», однак в договорі купівлі-продажу зазначено громадянина « ОСОБА_2 ». Також, у митній декларації зазначено, що країною відправлення є Німеччина, а до митного оформлення надано копію експортної митної декларації Республіки Польща №20PL301010E0785061 від 20.08.2020, та у такій митній декларації зазначено відправником особу Richard Eisele, тобто відмінну від осіб, зазначених у решті документів, а ціна автомобіля у експортній декларації у чотири рази вища за вказану для митного оформлення автомобіля.

Зазначені висновки рішення суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 , 2018 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 23.01.2020 належав гр. ОСОБА_2 , але він був лізинговим автомобілем Mдrkischer Kreis Der Landrat німецької районної адміністрації. Після потрапляння у ДТП, даний автомобіль був перепроданий за 6000,00 Євро ОСОБА_1 через інтернет-площадку «https://www.kfz-auskunft.de/», яка відповідно до відкритих відомостей є автосалоном, який здійснює торгівлю: новими автомобілями, такими, що були у вжитку, лізинговими авто тощо та укладає договори купівлі-продажу автомобілів, що були у вжитку, із приватними особами. Зазначений торгівельний майданчик є офіційним німецьким продавцем, відомості про якого наявні у відкритому доступі, діяльність якого можна перевірити та який є офіційним платником податків, зокрема платником ПДВ.

При цьому, суд приймає, як обґрунтовані доводи сторони позивача про те, що відповідно до німецького законодавства, для уникнення подвійної оплати ПДВ при купівлі автомобіля, потрібно оформити покупку належним чином з продавцем, який: 1) повинен бути платником ПДВ у країні, в якій веде свою діяльність, 2) покупець повинен бути не резидентом цієї країни. Якщо в оголошенні вартість на автомобіль складається з двох цін NETTO і BRUTTO, то береться нижча ціна, в іншому випадку, при наявності лише ціни BRUTTO повернути ПДВ не вдасться, так-як продавцем виступає приватна особа яка не веде діяльність з продажу автомобілів, а лише має намір позбавитись свого власного автомобіля. У Німеччині правила щодо переоформлення автомобіля при покупці чи продажу, наступні: здійснити оплату за автомобіль у готівковій чи без готівковій формі на основі договору купівлі-продажу, інвойсу, фактури чи іншого документа; звернутись на митницю при перетині кордону для оформлення експортної декларації; перетнути кордон по спеціальній смузі для вантажних автомобілів і поставити відмітку в експортній декларації. Якщо пройти усі ці етапи, то продавцю в електронному вигляді приходить повідомлення про те що автомобіль покинув межі країни і платити податок на додану вартість він вже не зобов`язаний. А тому, для уникнення подвійного оподаткування ПДВ, фізичні особи у Німеччині здійснюють продаж автомобілів через торгові майданчики, які мають статус юридичної особи та є платниками ПДВ. Відповідно і відправником транспортного засобу у митній декларації зазначається представник торгового майданчика, оскільки саме юридичній особі на підставі експортної декларації буде відшкодовано суму ПДВ з вартості продажу.

Таким чином, відповідні розбіжності у поданих до митного оформлення документах мають логічне пояснення і жодним чином не свідчать про фіктивність операції з придбання позивачем автомобіля.

Суд наголошує, що зміст перекладеного на українську мову договору купівлі-продажу вживаного автомобіля в приватному порядку від 14.08.2020, який митницею кваліфікований як рахунок-фактура (інвойс) б/н від 14.08.2020, дає можливість ідентифікувати не лише покупця позивача у даній справі та предмет покупки вживаний автомобіль на унікальним VIN-кодом (номером кузова), а й його продавця і ціну, за яку такий автомобіль фактично було продано (а.с.15). Більше того, зміст вказаного документу однозначно підтверджує і той факт, що ціна покупки - 6000 Євро вже сплачена, позаяк продавець авто підтвердив, що отримав ціну покупки 6000 Євро готівкою (розділ В договору).

Також вказаним договором підтверджено, що в результаті аварії пошкоджена передня частина автомобіля. Дана обставина підтверджена і фотографіями даного авто (а.с.19-21) і Актом проведення огляду на митниці (а.с.11), а сторонами не заперечувався той факт, що транспортний засіб на територію України доставлявся на лафеті.

Крім цього, декларантом позивача було надано до митного оформлення копію експортної декларації №20PL301010E0785061 від 20.08.2020. При цьому, суд критично оцінює твердження митниці про неможливість застосування для підтвердження митної вартості вказаної митної декларації через те, що документ складено не на митній території країни експорту товару, позаяк між країнами-членами Євросоюзу кордони носять умовний характер, а відповідні документи, зокрема експортні митні декларації, формуються на кордоні Шенген-зони, у даному випадку польсько-українському. У вказаній експортній митній декларації відправником значиться фізична особа з Німеччини, отримувачем - позивач, а товар автомобіль з номером кузова - НОМЕР_1 . При цьому, не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що ціна автомобіля у експортній декларації у чотири рази вища за вказану для митного оформлення автомобіля. У експортній декларації зазначена вартість автомобіля в сумі 26641,00 польських злотих, що на дату формування декларації за курсом валют дорівнює 6000 євро, тобто повністю відає заявленій ціні у договорі купівлі-продажу. Таким чином, зазначена митна декларація містить всі ідентифікуючі ознаки, необхідні для підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу.

Також судом досліджено ремонту калькуляцію, витяг з довідника SCHWACKE, висновок автотоварознавчого дослідження та фото пошкоджень, і встановлено, що середній вартісний рівень у витягу з довідника SCHWACKE ідентичного автомобіля, що був у користуванні, відповідного строку експлуатації, без пошкоджень, який був взятий за базу розрахунків, становить 23300 Євро, а не 27750 Євро, як зазначено митницею в оспорюваному рішенні.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель VITO TOURER, бувший у вжитку, номер кузова НОМЕР_1 , був у пошкодженому після ДТП стані, самоходом пересуватись не міг.

Митницею ж при коригуванні вартості взяті до уваги вартісні рівні із митних декларацій №UA1000020/2020/16522 від 24.02.2020 та №UA/7073 від 11.08.2020, копії яких досліджені судом (а.с.106-110) та встановлено, що описова графа 31 обох декларацій не містить жодних даних щодо аварійних пошкоджень цих авто після ДТП, а вартість, зазначена у цих оформлених деклараціях, становить 10000,00 та 11600,00 євро відповідно, тобто митницею визначено вартість вищу за раніше визнані, що суперечить вимогам Митного кодексу України.

Загалом суд констатує, що фактично усі твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є абсолютно надуманими і голослівними, позаяк ґрунтуються на нічим не підкріплених твердженнях. При цьому, сам відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Що стосується ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, то така в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і в повній мірі відповідає домовленостям сторін відповідного договору. Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення транспортного засобу за відповідною митною декларацією, ніким не спростована. Даних про те, що експорт транспортного засобу, ввезеного на митну територію України позивачем, фактично проведено іншим нерезидентом та за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та надуманими.

Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Відтак, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах від 08.09.2018 у справі №803/2129/15, 14.08.2018 у справі №804/11337/15, від 07.08.2018 у справі №803/166/16, від 31.07.2018 у справі №803/2219/15, від 31.07.2018 у справі №804/858/14, від 20.06.2018 у справі №804/15156/15, від 20.06.2018 у справі №815/4398/16, від 20.06.2018 у справі №826/1261/15, від 20.06.2018 у справі №803/406/16.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

Що стосується інформації з електронного довідника www.schwackenet.de, то відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Електронний довідник www.schwackenet.de входить до Переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням. Однак він використовується для проведення відповідної експертизи, а не для порівняння рівня цін. Відповідачем же суду не надано доказів того, що інформація про технічний стан імпортованого позивачем автомобіля, який є вживаним та потрапив у ДТП, за наслідками відповідної експертизи подавалась для оцінки програмним комплексом Schwacke. За наведеного у суду немає жодних підстав вважати, що зазначена інформація щодо вартості автомобіля із застосуванням електронного довідника www.schwackenet.de є об`єктивною.

Аналогічна правова позиція з даного питання наведена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18.

Відповідно до наявних у справі доказів, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично (оскільки не використано інформації, вказаної у актах про проведення огляду товару, не враховано технічний стан авто).

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA100530/2020/040690 від 25.08.2020, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300215/1 від 07.09.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00595 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Київської митниці Держмитслужби (, Бульвар Вацлава Гавела, буд.8-а, м.Київ, Солом`янський район, 03124) задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості №UА100000/2020/300215 від 07 вересня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА100530/2020/00595.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Друзенко