Справа № 380/6136/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6136/20 пров. № А/857/12111/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника відповідача Сціри Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, прийняте суддею Сакалош В.М. у місті Львові, повний текст складений 21.08.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просили:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови в клопотаннях про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачів для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, які розташовані: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Львівській області у встановленому законодавством порядку розглянути клопотання та надати дозвіл позивачам на розробку документації із землеустрою щодо відведення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем відмовлено із підстав, які не передбачені як виключні. Позивачі подали всі необхідні документи, проте відповідач безпідставно відмовив. Причому земельні ділянки, на які претендують позивачі не передані в оренду, жодні речові права на них не зареєстровані. Крім того, відповідачем не доведено, що вказані земельні ділянки виставлені на торги та для чого проведено певні дії.

Вказано із покликанням на позицію Верховного Суду, що належним захистом порушеного права буде зобов`язання надати дозвіл, оскільки подібне питання не охоплюється дискреційними функціями.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що справу розглянуто без участі відповідача за наявного клопотання відкласти розгляд справи.

Судове рішення прийнято до завершення періоду подання відзиву, тому відповідач був позбавлений можливості висловити позицію з приводу заявленого позову.

Стаття 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає залучення до участі у справах нових позивачів та заява про залучення не підтверджена доказами (оскаржуваними Наказами), не оплачена судовим збором. Також не підтверджено повноваження представника на подачу такого позову. Звертає увагу на те, що відповідно до Єдиного реєстру адвокатів, відомості про те, що представник позивачів Царук А.П. має статус адвоката відсутні. Документів, що підтверджують статус адвоката даної особи до матеріалів справи не додано. Із відзиву, який судом не взято до уваги, вбачається, що згідно Публічної кадастровою карти земельної ділянки з кадастровим №:02:000:0365 площею 9 га перенесена в архів від 07.02.2020 року, і в подальшому на земельну ділянку зареєстровано ряд кадастрових номерів по яких земельні ділянки надані у власність та зареєстровано речове право за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, на розгляді у Львівському окружному адміністративному суді перебувають позови щодо земельних спорів, зокрема, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали до Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-9439/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9453/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9460/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9607/16-19-СГ від 12.12.2019 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтований розмір земельної ділянки 2.00 га., із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав, що земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок, права оренди на які буде виставлено на земельні торги ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-9609/16-19-СГ від 12.12.2019 року, № 13-9606/16-19-СГ від 12.12.2019 року, № 13-9603/16-19-СГ від 12.12.2019 року, № 13-9608/16-19-СГ від 12.12.2019 року, № 13-9605/16-19-СГ від 12.12.2019 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення змемельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтований розмір земельної ділянки 2.00 га., із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав, що земельні ділянки знаходиться в межах проінтвентаризованого та зареєстрованого в ДЗК масиву (кадастровий номер :02:000:0367), поділ якої не проведено.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.2 ст.57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відтак відніс дану справу до справ незначної складності.

Як вбачається із матеріалів справи, позовну заяву від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписано представником Царуком А.П., на підтвердження повноважень якого надано світлокопії довіреностей.

10.08.2020 року до суду першої інстанції подано заяву від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про уточнення і збільшення позовних вимог (а.с.38 -40). Дана заява підписана представником Царуком А.П.

У матеріалах справи (а.с 16) наявна довіреність ОСОБА_6 на представництво його інтересів ОСОБА_16 .

Документи, які підтверджують повноваження Царука А.П. представляти інтереси Колеснікової Б.Р., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у матеріалах справи відсутні. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява про уточнення і збільшення позовних вимог підписана не уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без розгляду.

З приводу позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з частинами шостої, сьомої ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Разом з тим, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку вказаного проекту, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із Наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-9439/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9453/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9460/16-19-СГ від 10.12.2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 2.000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області. Дані земельні ділянки відповідно до п.3 ст.136 Земельного кодексу України не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Згідно із Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.12.2019 року №13-9607/16-19-СГ ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 2.000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області Дані земельні ділянки відповідно до п.3 ст.136 Земельного кодексу України не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Згідно із Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.12.2019 року №13-9606/16-19-СГ ОСОБА_6 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 2.000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: земельна ділянка знаходиться в межах проінвентаризованого та зареєстрованого в ДЗК масиву (кадастровий номер :02:000:0367), поділ якої не проведено.

Враховуючи те, що в оскаржуваних наказах зазначено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які не підпадають під вичерпний перелік підстав для надання такої відмови, передбачений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, то колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправними та скасування Наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-9439/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9453/16-19-СГ від 10.12.2019 року, № 13-9460/16-19-СГ від 10.12.2019 року, від 12.12.2019 року №13-9607/16-19-СГ та від 12.12.2019 року №13-9606/16-19-СГ.

Відповідно до пунктів 4 та 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії або визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява №38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 Комітетом Міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Попри те, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №806/2981/17, від 15.08.2019 у справі №806/3097/17.

Застосування судом способу захисту у цій адміністративній справі, про який просять позивачі, шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства вимагає з`ясування того, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання йому такого дозволу.

Разом з тим, зважаючи на зміст оскаржуваних відмов відповідача і ту обставину, що відповідач, фактично, не навів у своєму наказі чітких підстав для відмови, не проаналізував наявність всіх необхідних документів, вимога до наявності яких ставиться та з врахуванням того, що деякі земельні ділянки на які претендує сторона позивача перебувають у власності інших громадян чи вирішується питання на стадії надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивачів про надання дозволу.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.02.2021 року у справі №802/1675/17-а.

Колегія суддів також бере до уваги покликання апелянта на те, що представник відповідача не з`явився у судове засідання суду першої інстанції, оскільки ним подано клопотання про відкладення судового засідання з метою підготовки відзиву на позовну заяву з урахуванням строків, встановлених ст.162 КАС України, надання доказів та пояснень, однак суд позбавив його такої можливості, що є порушенням процесуального права та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового.

Виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 380/6136/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.12.2019 року № 13-9439/16-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.11.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.12.2019 року № 13-9453/16-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 03.11.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.12.2019 року № 13-9460/16-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 07.11.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.12.2019 року № 13-9607/16-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 06.11.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.12.2019 року № 13-9606/16-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_6 від 07.11.2019 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована: Львівська область, Жовківський район, землі запасу Дублянської міської ради, 2500 метрів від м.Дубляни в сторону села Гамаліївка з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 01.03.2021 року.