Справа № 760/20543/16-а
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового

рішення за виключними обставинами

02 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві):

- визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 26 вересня 2016 року № 48/75ПФвих.-16;

- зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 511 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії) в розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, визначеної у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 26 вересня 2016 року № 48/75ПФвих.-16;

- зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії за минулий час, але не більше як за 12 місяців, а саме з 03 серпня 2016 року по 26 вересня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року, апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві було задоволено, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року - скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року за виключними обставини.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 12 липня 2017 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило пояснення щодо заяви позивача, у якому зазначило, що скасування чи зміна нормативно-правового акта, на якому ґрунтувалося судове рішення, може вважатися виключною обставиною лише за умови, що якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили.

До суду 17 березня 2020 року надійшло клопотання позивача, у якому він повідомив, що не має можливості прибути до суду та просить зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 808/1628/18. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що у справі № 808/1628/18 розглядається заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами в аналогічній справі.

Ухвалою суду від 24 березня 2020 року було зупинене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 808/1628/18.

Провадження у вказаній справі було поновлене ухвалою суду від 02 березня 2021 року.

Відповідно до ухвал суду від 19 березня 2020 та 02 березня 2021 року справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та пояснень відповідача, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, ОСОБА_1 у якості виключної обставини зазначив те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Так, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019:

- ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Дослідивши мотивувальну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 просив суд здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 511 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року зазначено, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Отже, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 дійсно було встановлено неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , колегія суддів виходить із того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про перерахунок пенсії 28 вересня 2016 року.

Про результати розгляду такої заяви позивач був повідомлений листом від 28 жовтня 2016 року № 361160/07.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Як зазначалося раніше, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Предметом оскарження у справі № 760/20543/16-а були дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за результатами розгляду його заяви від 28 вересня 2016 року. Прийняте відповідачем рішення було викладене у листі від 28 жовтня 2016 року № 361160/07.

Відтак, перевіряючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд аналізував відповідність дій Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві вимогам закону, чинного на час розгляду заяви про перерахунок пенсії від 28 вересня 2016 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.

Згідно з ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови суду від 12 липня 2017 року за виключними обставинами.

Також колегія суддів враховує правову позицію, що викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2021 року. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

У випадку, що є предметом дослідження, постанова суду від 12 липня 2017 року не може вважатись невиконаною в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року за виключними обставинами.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 242, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року за виключними обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку