Справа № 640/30918/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 лютого 2021 року справа №640/30918/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом1. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1 ) 2. ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2 )
доСлужби безпеки України (далі по тексту - відповідач, СБУ)
прозобов`язання СБУ надати відповідь на запит на інформацію від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (лист/відправлення №840), який отриманий відповідачем 18 листопад 2020 року за кожним пунктом прохальної частини запиту, а саме: надати інформацію про стан розгляду заяви від 29 січня 2020 року та рух розпочатої за нею справи (справа СБУ №22/4 Б-711/67); повідомити про те, які дії були вчинені (розслідування тощо) щодо ОСОБА_3 та очолюваної нею партії з приводу її та групи протиправних дій, зокрема доступу та можливостей в інтернеті на відстані через інтернет проникати в чужі комп`ютери та стирати/отримувати приватну інформацію приватних користувачів; оприлюднити інформацію про розслідування цієї гучної справи, мова про яку йдеться вище, громадськості за допомогою ЗМІ; відповідь надіслати чітко у визначений Законом строк на електронну скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_1
В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач порушив вимоги статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки не надав відповідь на запит на інформацію.

Ухвалою від 15 грудня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/30918/20 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що запит на інформацію позивачів розглянуто та надано відповідь в порядку та строк, встановлений законом.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Позивачі направили до СБУ запит на інформацію від 16 листопада 2020 року (отримано СБУ 18 листопада 2020 року №КО-1100-П), у якому просили:

- надати інформацію про стан розгляду заяви від 29 січня 2020 року та рух розпочатої за нею справи (справа СБУ №22/4 Б-711/67);

- повідомити про те, які дії були вчинені (розслідування тощо) щодо ОСОБА_3 та очолюваної нею партії з приводу її та групи протиправних дій, зокрема доступу та можливостей в інтернеті на відстані через інтернет проникати в чужі комп`ютери та стирати/отримувати приватну інформацію приватних користувачів;

- оприлюднити інформацію про розслідування цієї гучної справи, мова про яку йдеться вище, громадськості за допомогою ЗМІ;

- відповідь надіслати чітко у визначений Законом строк на електронну скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи з меж позовних вимог, звертає увагу на таке.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинена вона: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Частинами другою, третьою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Частинами першою, другою статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зокрема передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені, зокрема, до суду.

Запитувач має право оскаржити, у тому числі, ненадання відповіді на запит на інформацію, надання недостовірної або неповної інформації.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України інформує про свою діяльність через засоби масової інформації, шляхом надання відповідей на запити на доступ до публічної інформації та в інших формах у визначеному законодавством порядку.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Суд встановив, що за результатами розгляду запиту на інформацію позивачів, Управління СБУ в Житомирській області листом від 23 листопада 2020 року №57/12/КО-19-п/278 надало відповідь, у якій міститься посилання на лист від 07 лютого 2020 року №57/23/Б-54/276 та інформація про можливість отримання ксерокопії відповіді в оперативного чергового Управління.

Відповідач надав в матеріали справи копію листа від 07 лютого 2020 року №57/23/Б-54/276, у якому зазначено, що заяву від 29 січня 2020 року розглянуто та не встановлено в ході перевірки звернення фактів, що обмежують конституційні права та свободи заявника.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення та вручення вказаних листів позивачам.

З наведеного вбачається, що відповідач не надав повної інформації на запит позивачів від 16 листопада 2020 року, оскільки лист за результатами розгляду цього запиту містить виключно посилання на інший лист, у якому також відсутні відповіді на запитувану інформацію.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання СБУ надати відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 листопада 2020 року у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки відповідач не надав відповіді на запит позивачів, не надав оцінки запитуваній інформації, у тому числі, чи є запитувана інформація публічною, не дослідив зміст запиту на предмет наявності підстав для відмови у його задоволенні, передбачених частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання надати відповіді на конкретні питання задоволенню не підлягають.

Так, згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Таким чином, дискреційні повноваження будь-якого суб`єкта владних повноважень завжди мають межі, встановлені законом.

Суд враховує, що повноваження СБУ щодо розгляду запиту на інформацію позивачів, у даному випадку, не є дискреційними, оскільки є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, шляхом зобов`язання розглянути запит. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати їх вчинити у судовому порядку.

У свою чергу, зобов`язання відповідача розглянути запит, зокрема, шляхом «оприлюднити інформацію про розслідування цієї гучної справи, мова про яку йдеться вище, громадськості за допомогою ЗМІ», на думку суд, відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Враховуючи викладене, належним способом захисту прав позивачів є саме зобов`язання СБУ надати відповідь на запит на інформацію позивачів у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності своєї бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, на користь позивачів належить присудити сплачений ними судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Зобов`язати Службу безпеки України надати відповідь на запит на інформацію від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені ними витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Служби безпеки України, а саме: на користь ОСОБА_1 у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) та на користь ОСОБА_2 у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Служба безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33; ідентифікаційний код 00034074).

Суддя В.А. Кузьменко