Справа № 640/32838/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

01 березня 2021 року м. Київ№ 640/32838/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_2

про скасування постанов

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), адреса: 03048, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа), адреса: АДРЕСА_1 , в якій позивач просить

- скасувати постанову від 30 січня 2020 року ВП №33990133 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору;

- скасувати постанову від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору зі ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову від 25 лютого 2020 року ВП №61297519 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду

- заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення цього строку, а також разом з доказами поважності причин пропуску строку.

У вказаній ухвалі суду від 29 грудня 2020 року було зазначено: «…Як вбачається з позовної заяви, 08 лютого 2012 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення солідарно з позивача та ОСОБА_2 суму боргу. Оскаржувані постанови державним виконавцем прийняті на початку 2020 року.

Позивач стверджує, що державний виконавець не направив на його адресу копій вказаних постанов у строки, встановлені законодавством, а тому він не знав та не міг знати про їх наявність.

При цьому, доказів того, що державний виконавець саме не направив копії оскаржуваних постанов на адресу позивача, а не позивач не отримав їх на відділенні поштового зв`язку, останнім не надано.

Більш того, навіть, у разі підтвердження того, що позивач до 09 листопада 2020 року не знав та не міг знати про наявність оскаржуваних постанов, не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом 22 грудня 2020 року.»

22 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, відповідно до якої представник позивача просив поновити строк на звернення до суду з позовною заявою.

В обгрунтування поданої ним заяви представник позивача послався на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав від рідного брата 09 листопада 2020 року та 18 листопада 2020 року через відділення Укрпошти у м. Києві відправив позовну заяву з додатками рекомендованим листом з повідомленням на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва.

14 грудня 2020 року позивачем отримано копію ухвали суду від 08 грудня 2020 року у справі №640/28873/20 про повернення позовної заяви.

Позивач, як вказано у заяві, ухвалу про повернення позовної заяви не оскаржував в апеляційному порядку та повторно звернувся до суду з двома позовами до того ж суду, в яких подав заяву про поновлення строку для звернення до суду з позовом.

Розглянувши вказану заяву представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось судом в ухвалі від 29 грудня 2020 року відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, беручи до уваги вказані норми, суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, суд вважає за необхідне звернути особливу увагу, що як у позовній заяві, так і у заяві про поновлення строку звернення до суду з вказаною позовною заявою представником позивача зазначається про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 09 листопада 2020 року.

Більш того, Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд неодноразово вказував (постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 23 липня 2020 року у справі №620/3811/19), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

В свою чергу, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Так, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, наведені його представником зводяться до того, що позивач у десятиденний строк звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, проте, вона була повернута ухвалою суду від 08 грудня 2020 року з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог.

При цьому варто зауважити, що після отримання вказаної вище ухвали суду від 08 грудня 2020 року позивач у десятиденний строк звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Таким чином, слід дійти висновку, що, в даному випадку, наявні обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними обставинами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

В той же час, зважаючи на те, що позивачем оскаржуються постанови державного виконавця, прийняті у січні та лютому 2020 року, та з урахуванням того, що до позовної заяви не додано копій матеріалів виконавчих проваджень, в яких містяться відомості щодо вручення або не вручення оскаржуваних постанов позивачу, слід дійти висновку, що остаточно питання в частині своєчасності звернення до адміністративного суду та наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду буде вирішено судом після отримання від відповідача належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчих проваджень, в рамках яких державним виконавцем були прийняті оскаржувані постанови.

Згідно з частиною 1 статті 269 Кодексу адміністративного України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи викладене, для забезпечення всебічного, об`єктивного розгляду і вирішення справи протягом розумного строку, необхідно провести судове засідання по суті у даній справі, із врахуванням вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та дослідити матеріали відповідного виконавчого провадження.

Керуючись вимогами статей 12, 77, 80, 171, 194, 248, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про скасування постанов.

2. Призначити судове засідання по суті на 10 березня 2021 року о 13 год. 30 хв. Судове засідання відбудеться в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, корпус 1, зал судових засідань № 9 (1 поверх, в р-ні канцелярії).

3. В судове засідання викликати повноважних представників сторін.

4. Відповідачу упродовж п`ятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали або з дня отримання повідомлення про зміст цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (разом з доказами надіслання (надання) іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів).

5. Відзив на позовну заяву разом з доданими до нього матеріалами мають бути подані до канцелярії суду за адресою: місто Київ, вулиця Петра Болбочана, 8, корпус 1.

6. Запропонувати третій особі надати до суду пояснення щодо позову у триденний строк з дня отримання позову, а також надати докази надіслання (надання) пояснень і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

7. Витребувати від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №33990133 та №61297519.

8. Витребувані судом докази та матеріали надати через канцелярію суду у триденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

9. Копії ухвали невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі.

10. Повідомити учасників справи про можливість отримати інформацію по справі, що розглядається, за веб-адресою сторінки http://adm.ki.court.gov.ua/sud2670/.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя К.Ю. Гарник