Справа № 420/7585/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7585/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним наказу та зобов`язання прийняти новий наказ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним наказ ГУ НП в Одеській області № 2935 від 28.11.2019 в частині звільнення його з посади слідчого відділення розслідування злочинів Слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення; зобов`язати відповідача винести новий наказ, яким привести наказ ГУ НП в Одеській області № 2935 від 28.11.2019 у відповідність, змінивши форму та обставини звільнення на п.1 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час перебування на посаді слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області 19.08.2019 ним було подано рапорт про звільнення за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). При розгляді вказаного рапорту начальником СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_2 написано «заперечую», так як і начальником Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 . Після оформлення відділом кадрового забезпечення особової справи позивача та подання її на звільнення з зазначеним рапортом перелічені матеріали було направлено до СУ ГУ НП в Одеській області для погодження начальником СУ Шайхетом С.О., проте 21.08.2019 начальник СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_2 залишив зазначений рапорт у себе в кабінеті без розгляду. В подальшому ОСОБА_4 з 26.08.2019 пішов у щорічну чергову відпустку і не передав далі на виконання зазначений рапорт та матеріали на звільнення, чим порушив права позивача, як працівника та громадянина України, порушивши норми законодавства про працю. Оскільки керівництво проігнорувало прохання позивача щодо звільнення, 02.09.2019 ним в порядку ст. 38 КЗпП України подано до канцелярії ГУ НП в Одеській області попередження про звільнення з зазначенням дати звільнення за спливом двох тижнів, тобто з 16.09.2019. В подальшому 16.09.2019 позивач звернувся до Національної поліції України, проте його звернення скеровано до ГУ НП в Одеській області, за розглядом керівника сектору кадрового забезпечення було прийнято рішення звільнити позивача за вищевказаним рапортом. Однак при зборі матеріалів було ініційовано службове розслідування за фактом невиходу на роботу позивача з 16.09.2019. Позивач наполягає, що зі спливом 2-тижневого строку попередження про звільнення, тобто з 16.09.2019 відносини за ініціативою позивача повинні були припинитися. Оскільки позивач не міг працевлаштуватися на території України, то поїхав до Словаччини, де пробув до 19.03.2020, звідки повернувся через пандемію. Про своє звільнення в грудні 2019 р. позивач дізнався від знайомих, проте на його адресу не надходило повідомлень про це. В травні 2020 р. позивач звернувся до СКЗ ГУ НП в Одеській області за трудовою книжкою та наказом про звільнення, в результаті чого отримав наказ ГУ НП в Одеській області № 2935 від 28.11.2019, яким його звільнено з посади слідчого відділення розслідування злочинів Слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. Позивач вважає, що ГУ НП в Одеській області порушено вимоги ст. 38 КЗпПУ, оскільки не розірвано трудові відносини за ініціативою позивача.

Ухвалою судді від 04.09.2020 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним наказу та зобов`язання прийняти новий наказ; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін згідно з ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 16.12.2020 заяву Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено та ухвалено розглядати справу за правилам загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 29.12.2020 о 10:00 годині.

Ухвалою суду від 29.12.2020 клопотання представника відповідача задоволено, продовжено Головному управлінню Національної поліції в Одеській області строк для надання відзиву на позовну заяву до 11.01.2021 та призначено наступне підготовче засідання на 11.01.2021 о 11:00 годині.

11.01.2021 до суду від ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що рапорт про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 було подано у серпні 2019 р., за результатами розгляду якого позивача повідомлено про залишення рапорту без розгляду та листом Управління кадрового забезпечення від 10.09.2019 № 9/6967 повернуто рапорт. Оскільки наказ про звільнення позивача не видавався, останній перебував на службі в поліції. 16.10.2019 до ГУ НП в Одеській області надійшла доповідна записка від 16.10.2019 № 9/8162 про порушення службової дисципліни слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , на підставі чого було призначено службове розслідування. За результатами службового розслідування підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарних проступків та затверджено висновок від 28.11.2019 № 2935, на підставі чого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Факт допущення позивачем прогулу останнім не спростовано та фактично не заперечується, у зв`язку із чим позов до задоволення не підлягає. Відповідач також наголошує на пропущенні позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, зважаючи на те, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався раніше, ніж вказує у позові, про що опосередковано свідчать факти направлення за його поштовою адресою повідомлення про звільнення; нарахування грошового забезпечення упродовж місяців, коли позивач фактично був відсутній за місцем несення служби та припинення нарахувань після видання наказу про звільнення.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив; відповідачу надано п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень; призначено наступне підготовче засідання на 25.01.2021 о 11:00 годині.

Ухвалою суду від 25.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2021 о 11:00 год.

02.02.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.02.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача.

Від позивача та представника відповідача до суду надійшли заяви щодо розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 службу в органах внутрішніх справ проходив з серпня 2013 р. У березні 2017 р. був призначений на посаду слідчого відділення розслідування злочинів слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.

19.08.2019 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), за результатами розгляду якого начальником СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_2 та начальником Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 поставлено резолюцію «заперечую».

04.09.2019 ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення відповідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області від 10.09.2019 № 9/6967 повідомлено позивача про результати розгляду вищезазначеного рапорту, а саме про повернення рапорту для подальшого належного оформлення згідно з вимогами чинного законодавства (у т.ч. погодження з керівництвом та куратором служби).

Також ОСОБА_1 19.09.2019 звернувся до начальника ГУ НП в Одеській області Беха О.В. (вх. № С-1678 від 19.09.2019), порушивши питання свого звільнення за власним бажанням за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», на що листом Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 02.10.2019 № 9/С-1678 позивачу надано відповідь, що за інформацією, наданою керівництвом слідчого відділу Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області встановлено, що ОСОБА_6 здійснювалися досудові розслідування по кримінальним провадженням, які потребують слідчих дій, у зв`язку із чим на момент подачі рапорту про звільнення, останній погоджено не було. Викладено прохання в межах своїх службових повноважень здійснити передачу матеріалів, які знаходиться в провадженні, після чого написати рапорт про звільнення та погодити його з керівництвом відділу поліції, слідчого відділу та куратора служби.

Наказом Малиновського ВП в м. Одесі № 321 від 25.09.2019 відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 розпочато проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин.

За результатами службового розслідування за фактом тривалої відсутності на службі слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 складено висновок від 18.11.2019.

Наказом ГУ НП в Одеській області від 29.11.2019 № 2935 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області», згідно з висновком службового розслідування, за грубі порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, абз 1 п. 3.2 розд. ІІІ Правил внутрішнього розпорядку ГУ НП в Одеській області, затверджених наказом від 29.10.2018 № 3705, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП в Одеській області від 11.12.2019 № 1682 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення зі служби) з 12.12.2019. Підстава: наказ ГУ НП в Одеській області від 28.11.2019 № 2935 та подання начальника Малиновського відділу поліції в м. Одесі цього Головного управління від 05.12.2019.

Не погоджуючись з п. 1 ГУ НП в Одеській області № 2935 від 28.11.2019 в частині звільнення його з посади слідчого відділення розслідування злочинів Слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню зі зміною підстав для звільнення на звільнення за власним бажанням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

В першу чергу суд відхиляє посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, оскільки зазначене питання вирішено судом на стадії відкриття провадження у справі та, зокрема, судом поновлено позивачу строк на звернення до суду із даними вимогами, а тому позов належить розглянути по суті із прийняття рішення по суті спору.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначений наказ правомірним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893.

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 4 Розділу 1 Порядку №893 зазначено, що в наказі про призначенні - службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії - визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно і проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування не відомо). Проект наказу про призначення службового розслідування та пропозиції щодо складу дисциплінарної комісії готує структурний підрозділ, яким установлено наявність підстав для проведення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

З огляду на матеріали справи, 14.08.2019 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 заступив на добове чергування, після якого 15.08.2019 здав службове посвідчення працівника поліції та спеціальний жетон № 0092507 до сектору кадрового забезпечення Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області. Після цього останній не звертався до сектору кадрового забезпечення Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП для повернення свого службового посвідчення поліцейського та спеціального жетону.

При цьому СКЗ Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області були підготовлені матеріали про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , а саме подання про звільнення зі служби в поліції, службову характеристику, зобов`язання поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», при звільненні зі служби та довідку про використання відпустки, з якими останній ознайомився у встановленому законом порядку.

Вищевказані матеріали про звільнення в подальшому передані до слідчого управління ГУ НП в Одеській області для накладання резолюцій заступника начальника СУ ГУ НП в Одеській області. Водночас матеріали про звільненні зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі СУ ГУ НП в Одеській області до СКЗ Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області не повернулись.

Рапорт позивача від 06.09.2019 вх. № 7473/рап. не був погоджений жодним керівником, у зв`язку із чим 11.09.2019 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 була надана відповідь, згідно з якою керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та повернуто рапорт без розгляду.

Під час розгляду встановлено, що рапорт надійшов без погодження безпосереднього керівника та начальника відділу поліції, у зв`язку із цим 10.09.2019 ОСОБА_1 в телефонному режимі було запрошено прибути 11.09.2019 до ГУ НП в Одеській області для отримання свого рапорту про звільнення задля належного оформлення та візування у безпосереднього керівника та начальника відділу поліції.

Після отримання рапорту 19.09.2019 за вх. № С-1678 до канцелярії УКЗ ГУ НП в Одеській області надійшло звернення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 щодо розгляду його питання про звільнення зі служби в поліції без погодження керівництва.

В ході розгляду звернення встановлено, що з метою з`ясування строку перебування на лікарняному старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 23.09.2019 працівниками кадрового забезпечення відділу поліції було здійснено телефонний дзвінок до ДУ ТМО МВС України в Одеській області терапевта, який закріплений за Малиновським ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, який під час розмови повідомив, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 з 28.09.2019 по 10.09.2019 перебував на лікарняному.

Відносно позивача були складені рапорти про невихід на службу №№ 38/5261 від 22.10.2019, 385737 від 23.10.2019, № 38/5778 від 24.10.2019, № 38/5893 від 25.10.2019 тощо. На зв`язок з керівництвом Малиновського ВП та працівниками ВІОС УКЗ ГУНП протягом зазначеного часу ОСОБА_1 не виходив та причини невиходу на службу ніяким чином не пояснював. Опитати старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування не надалося можливим, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем мешкання та неможливістю встановлення його місцезнаходження. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, про що складено акт.

На підставі вищезазначеного начальником Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області підполковником ОСОБА_3 та заступником начальника відділу поліції начальником слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області майора поліції ОСОБА_7 було накладено резолюції «заперечую» на рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , так як останнім здійснювалось досудове розслідування по чотирьом кримінальним провадженням, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002911 від 16.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 та ч. 3 ст. 1534 КК України, № 000199 від 18.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, № 0002456 від 07.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 та № 0001837 від 06.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, по яким було винесено ухвалу Малиновського районного суду за ст. 207 КПК всім підозрюваним було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але станом на 02.08.2019 у підозрюваних по вищевказаним кримінальним провадження спливали строки тримання під вартою.

В свою чергу, майор поліції ОСОБА_7 повідомив, що у разі якщо старший лейтенант поліції ОСОБА_1 закінчить досудові розслідування за вищевказаними кримінальними провадженнями, то він погодить рапорт щодо його звільнення з поліції.

Про вищевикладений факт сектором кадрового забезпечення Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області було проінформовано старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та було роз`яснено, що без погоджувальних резолюцій керівництва його звільнення є неможливим.

Вирішуючи спір, суд враховує, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Згідно з ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Згідно п. 1 розділу ІІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.07.2017 № 570, на cлідчі підрозділи покладаються такі завдання: 1) захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; 2) охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; 3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції; 4) забезпечення відшкодування фізичним і юридичним особам шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями; 5) виявлення причин і умов, які сприяють учиненню кримінальних правопорушень, і вжиття через відповідні органи заходів щодо їх усунення.

Відповідно до п. 3 розділу IV Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 № 570, заступники начальників слідчих управлінь, начальники відділів (відділень) у складі слідчих управлінь, їх заступники, старші слідчі в особливо важливих справах, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих управлінь ГУНП, заступники начальників територіальних (відокремлених) підрозділів поліції - начальники слідчих відділів, відділень, їх заступники, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих підрозділів територіальних органів поліції та територіальних (відокремлених) підрозділів поліції приймаються на службу в поліцію, призначаються на посади та звільняються з посад та/або зі служби в поліції начальниками ГУНП в областях, місті Києві, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі за поданням заступників начальників ГУНП - начальників слідчих управлінь.

З урахуванням вищевикладеного, звільнення слідчого зі служби в органах Національної поліції України окрім загальних норм законодавства про працю, врегульовано й іншими нормативно-правовими актами.

Слід зазначити, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень, що в свою чергу обумовлює особливості як прийняття, так і звільнення з такої служби.

Крім того, позивач своїм підписом у Присязі працівника поліції засвідчив, що він усвідомлює свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

За обставин розглядуваного спору звільнення позивача старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади слідчого відділення розслідування злочинів Слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області за його рапортом вх. № 7055 від 04.09.2019 за власним бажанням обумовлювало необхідність погоджувальних резолюцій керівництва. В свою чергу, зазначені погодження не були надані через те, що старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 не були підготовлені кримінальні провадження для передачі. Зокрема, позивачем здійснювалось досудове розслідування по чотирьом кримінальним провадженням, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002911 від 16.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 та ч. 3 ст. 1534 КК України, № 000199 від 18.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, № 0002456 від 07.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 та № 0001837 від 06.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, по яким було винесено ухвалу Малиновського районного суду за ст. 207 КПК всім підозрюваним було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але станом на 02.08.20 у підозрюваних по вищевказаним кримінальним провадження спливали строки тримання під вартою.

При цьому судом не встановлено штучного уповільнення чи затягування з боку керівництва процедурних питань щодо розгляду порушеного позивачем у рапорті питання щодо його звільнення за власним бажанням. Позивачу своєчасно та у зрозумілій формі було доведено до відома про необхідність передачі ним кримінальних проваджень перед його звільненням, що судом розглядається як вичерпна та об`єктивна обставина, яка перешкоджає негайному звільненню позивача за першою його вимогою, з урахуванням особливостей проходження служби в поліції, а також особливостей завдань слідчих підрозділів.

Таким чином, позивач в порушення викладених вище норм, з 16.09.2019 до часу звільнення був відсутній на службі, тобто допустив прогул, що є порушенням службової дисципліни та на підставі Дисциплінарного статуту визнається дисциплінарним проступком, за що й був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. При цьому матеріали службового розслідування доводять допущення позивачем саме прогулу (невихід на службу без поважних причин), не зважаючи на аргументацію позивача у позові, яка фактично зводиться до його переконання щодо обов`язку роботодавця в особі органу Національної поліції України звільнити його саме у двотижневий строк з дня подання ним рапорту за правилами ст. 38 КЗпП України.

В цьому контексті не заслуговують на увагу посилання позивача на відповідь Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, яка отримана на запит Єдиної служби правової допомоги за № 99/12/1/1 від 03.05.2019, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом і не може унормовувати правовідносини щодо проходження та звільнення зі служби в поліції. При цьому викладена в листі теза про те, що процедура звільнення поліцейського зі служби в поліції та припинення служби в поліції за власним бажанням реалізується відповідно до положень ст. 38 КЗпП України, не означає, що застосування вказаної норми повинно відбуватися без урахування спеціального законодавства, в т.ч. Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 № 570, а саме в частині погодження керівництвом рапортів поліцейських.

Більш того, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 в частині звільнення за власним бажанням не суперечать вимогам Закону України «Про Національну поліцію», а встановлюють певні гарантії осіб, що проходять службу у разі звільнення за власним бажанням.

Зокрема, законодавець вказує на можливість продовження працівником трудової діяльності після закінчення строку попередження за умови, коли працівник продовжував виконувати свої трудові обов`язки, а саме згідно з п. 68 Положення №114 та статті 38 КЗпП України поліцейський має право відкликати поданий рапорт упродовж трьох місяців, а не двох тижнів.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірного дозволу.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

В даному судовому провадженні відповідач обґрунтував правомірність звільнення позивача зі служби належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства. Наведені ж позивачем доводи судом визнані неспроможними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ) про визнання протиправним наказу та зобов`язання прийняти новий наказ відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк