Справа № 380/4911/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4911/20 пров. № А/857/15323/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року ( суддя Гулик А.Г., ухвалене в м. Львові о 11:30, повний текст складено 30.10.2020) у справі № 380/4911/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, та з наведених в ньому підстав, просив визнати протиправними дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати полковнику запасу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01.01.2016 по 31.10.2018; зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку виплатити полковнику запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.10.2018 у розмірі 43314,61 грн, з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації січня 2008 року, а також з огляду на проведену виплату по рішенню Рівненського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі №460/4084/19.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач- Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення суду від 11.02.2020 року у справі №460/4084/19 відповідачем було зроблено розрахунок та виплачена індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 40 538, 27 грн, із врахуванням базового місяця січень 2014 року (довідка- розрахунок є в справі). Позивач, після проведеного з ним розрахунку на виконання рішення суду по справі №460/4084/19, вважаючи суму виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період, як такою що не відповідає дійсності, прийняв рішення розрахувати суму індексації самостійно та звернутись в суд за захистом своїх прав з адміністративним позовом до Рівненського ЗВ ВСП. Відповідач вважає що виконуючи рішення суду по справі №460/4084/19 діяв виключно з дотриманням вимог законодавства України. Зазначає, що відповідачем правомірно встановлено позивачу січень 2014 року як базовий місяць, при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зазначає, що визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовця є дискреційним повноваженням органу військового управління. Також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., оскільки дана справа містить усі ознаки типової та беручи до уваги сформовану юридичну практику за вищезазначеним предметом спору, великої кількості позовів колишніх військовослужбовців стосовно стягнення індексації грошового забезпечення за 2016-2018 роки, вважає дану справу, як таку що не потребує значних зусиль для опрацювання з боку адвоката. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2021 заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Апелянт, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , та наказом Міністра оборони України від 28.09.2018 №622 позивача відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено у запас за пунктом б за станом здоров`я.

Наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 31.10.2018 №234 з 31.10.2018 позивача виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова Львівської області.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі №460/4084/19 визнано протиправними дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по лютий 2018 року; зобов`язано Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по лютий 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 40538,27 грн.

Вважаючи дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України щодо невиплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі протиправними, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення не у повному обсязі за період з 01.01.2016 по 31.10.2018 є протиправними.

Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Як передбачено частиною 1 статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1, 6 статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 6 вказаного вище Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі № 460/4084/19 нарахував та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 40538,27 грн, з урахуванням базових місяців січня 2014 року та березня 2018 року.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01.01.2008 згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 і діяла до 01.03.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Абзацами 1-5 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до березня 2018 року грошове забезпечення позивача становило 12892,40 грн, а за результатами проведеного у березні підвищення 15099,83 грн. Таким чином, сума підвищення грошових доходів склала 2207,43 грн. Доказів підвищення посадового окладу позивача у інші періоди відповідач не надав.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що базовими місяцями для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по лютий 2018 року є січень 2008 року та березень 2018 року.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач надав розрахунок суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року, з урахуванням базового місяця січня 2008 року, яка нарахована та виплачена ОСОБА_1 . З вказаного розрахунку вбачається, що позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року у розмірі 83852,88 грн, з яких виплачено 40538,27 грн, а сума, яка підлягає виплаті становить 43314,61 грн, а відтак дії відповідача щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення не у повному обсязі за період з 01.01.2016 по 31.10.2018 є протиправними.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.10.2018 у розмірі 43314,61 грн.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів апеляційного суду зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав з адвокатом Хлопецьким Олександром Олександровичем договір про надання правової допомоги від 25.05.2020 № 34-20, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі пов`язаній із оспорюванням його права на отримання індексації грошового забезпечення у Рівненському зональному відділі Військової служби правопорядку, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 23.06.2020 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: усна консультація, аналіз правовідносин 500,00 грн (до 30 хв.); вивчення судової практики у подібних справах 500,00 грн (40 хв.), адвокатський запит 1000,00 грн (30 хв.); супровід судової справи у суді 1-ої інстанції 2000,00 грн.

Згідно з довідкою про проведення готівкової оплати від 23.06.2020 адвокат отримав від позивача відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.05.2020 № 34-20 готівкові кошти у розмірі 4000,00 грн.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. є обґрунтованими, а відтак підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 380/4911/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. Я. Макарик
У зв`язку з перебуванням у відрядженні в Національній школі суддів України судді Довгої О.І. в період з 22.02.2021 по 26.02.2021, повне судове рішення складено 01.03.2021р.