Справа № 161/17935/20
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/46/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову інспектора взводу №2 ТОР УПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Данько І.Л. серії ГО №414139 від 16.06.2020, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за ч.1 ст.178 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена без його відома, окрім того вказує, що обставини справи йому не відомі, у місті Чернігів у день вчинення правопорушення не був, за таких обставин вбачає відсутність складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Окрім того, одночасно зі зверненням до суду з позовною заявою, позивачем подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Поважність пропуску вказаного строку пояснює, що про факт винесення такої постанови лише 30.10.2020, коли було заблоковано його рахунки виконавчою службою. З текстом постанови ознайомився лише 02.11.2020. У зв`язку із цим просить поновити строк на оскарження такої постанови.

Ухвалою суду від 12.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

24.11.2020 надійшла заява позивача про усунення ним недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 03.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі строк, 21.01.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з огляду на наступне.

Переконує, що саме позивач є належним суб`єктом правопорушення, що було скоєно 16.06.2020 у м. Чернігові , про що складено відповідну постанову за ч.1 ст.178 КУпАП. Окрім того, додає, що особа, яка склала постанову ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної поліції. Наголошує, що заява ОСОБА_3 , додана позивачем в обґрунтування своїх вимог, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки паспорт громадянки був не дійсний на момент його фотокопіювання (відсутня вклеєна нова фотографія). Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського не можуть бути надані суду для ознайомлення у зв`язку з їх значенням за строком зберігання відповідно до вимог законодавства. Наполягає на тому, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена правомірно, на підставі достатніх, належних та допустимих доказів.

Одночасно з цим, представником відповідача у відзиві на позовну заяву заявлено про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із віддаленістю суду.

26.01.2021 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому ОСОБА_1 зауважив, що в зі змісту постанови можна встановити те, що інспектором поліції при складанні постанови не було перевірено документи, що посвідчують особу громадянина, щодо якого складались адміністративні матеріали. Окрім того, в постанові не міститься опису обставин справи, встановлених в ході розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, зокрема пояснень свідків. Вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

17.02.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутності, додатково вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205, ст. 262 КАС України та у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (окрім справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) не з моменту вручення його позивачу, а з моменту винесення такого рішення.

Тобто позивачем у даному випадку пропущений строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України, оскільки спірне рішення винесено 16.06.2020, а оскаржено позивачем лише 05.11.2020 року (надіслано на адресу суду поштовим відправленням, яке було отримано та зареєстровано канцелярією суду 09.11.2020).

Проте, ч.1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач подав письмову заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, яку мотивує тим, що оскаржив спірну постанову до суду в межах десятиденного строку з дня її фактичного отримання (дата отримання копії постанови та ознайомлення з її текстом 02.11.2020).

На переконання суду, оскільки позивач дійсно оскаржив спірну постанову відповідача 05.11.2020, тобто протягом десяти календарних днів з дня фактичного ознайомлення позивачем зі змістом постанови у відділі державної виконавчої служби 02.11.2020, що підтверджується копією повідомлення банку про блокування рахунків, строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГО №414139 від 16.06.2020, складеною інспектором вводу №2 роти ТОР УПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Данько І.Л., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП та застосовано щодо останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. у зв`язку з тим, що останній 16.06.2020 о 18 год. 30 хв. у м. Чернігів по вул. Захисників України, в районі будинку №10, на дитячому майданчику розпивав горілку «Хлібний дар» ємністю 0,25 л, кількістю алкоголю 40 %о (а.с.2).

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 12.02.2004, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3-4).

Окрім того, позивач у своїй позовній заяві та відповіді на відзив запевняє, що постійно проживає в с. Гірка Полонка за адресою реєстрації, в період з 01.06.2020 по 01.07.2020 здійснював разом із колегами будівельні роботи по покращенню стану будинку гр. ОСОБА_3 на її замовлення, ніколи в м. Чернігові не був. На підтвердження місця перебування 16.06.2020 о 18 год. 30 хв. надав особисті письмові пояснення гр. ОСОБА_3 , відповідно до яких остання вказує, що ОСОБА_1 у вказаний вище час та день перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснював будівельні роботи у її будинку разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6-9, 44).

В постанові зазначено, що особа правопорушника встановлена за базою АРМОР, а також зі слів самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.8 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 N 1376, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення , яка складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Згідно положень ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, а постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, крім даних визначених вище, повинна містити відомості, серед іншого про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис тощо.

Встановлення особи за базою даних чи з її ж слів суперечить вимогам встановлених за аналогією для оформлення протоколів п. 9 розділу II Інструкції, відповідно до якого у графі "назва документа, серія, N, ким і коли виданий" зазначається документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав (ла)).

Окрім того, вимогами ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», що не підлягає розширення наведено перелік документів, які посвідчують особу, це: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КУпАП України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків,визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи досліджений відзив на позовну заяву та копії доданих до них документів (копія постанови, заяви про надіслання постанови на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби), суд приходить до висновку про те, що представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що інспектором поліції винесено постанову щодо ОСОБА_1 з дотриманням усіх вимог законодавства, зокрема, що саме ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 КУпАП.

Окрім відеозаписів з нагрудних камер поліцейського які буди знищені за спливом строку їх зберігання, в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції не зібрано будь-яких інших доказів на підтвердження обставин скоєння правопорушення, зокрема таких як пояснення свідків, фотоматеріали тощо. Також, представником відповідача не надано виту з бази АРМОР, відповідно до якого здійснювалась перевірка особи, або копії паспорта особи, що була притягнута до відповідальності.

У відзиві на позовну заяву не викладено також будь-яких заперечень проти заявленої позивачем обставини про те, що встановлення особи під час складання адміністративних матеріалів інспектором відбулось із порушенням чинного законодавства.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.62ч.3Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція Українивизначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема враховуючи той факт, що сама по собі постанова не може бути єдиним доказом вчинення правопорушення у справі, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГО №414139 від 16.06.2020 підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.20,72,73,74,76,77,90,243-246 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГО №414139 від 16.06.2020 винесену інспектором вводу №2 роти ТОР УПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Данько Іллею Леонідовичем щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.178 КУпАП закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 66) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.03.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій