Справа № 361/5596/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/5596/17
У Х В А Л А

16 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Оксененка О.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 за позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває справа № 361/5596/17 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2020 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 призначено заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС.

Зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст. ст. 6, 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсії по інвалідності в розмірі 110% від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с. 52-57 т. 1)

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задоволено частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017 у зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС.

Зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про переведення останнього на пенсію за віком з 10.08.2017 у зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст. ст. 6, 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При прийнятті постанови від 24.05.2018, Київський апеляційний адміністративний суд виходив з наступного.

ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи, інвалідність призначена безстроково. Також, позивачу була встановлена III група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому він має право отримувати пільги, встановлені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, позивач відноситься до інвалідів ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням, та має право на пільги і переваги, встановлені законодавством СССР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, пільги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойовик дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», яка набрала чинності 27 червня 1996 року.

Також, позивач відноситься до постраждалих від ЧАЄС ІІІ категорії, був відселений із території зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення в 1990 році, та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач 10 серпня 2017 року звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з проханням про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого для постраждалих від ЧАЕС III категорії, та переведення на пенсію за віком.

Рішенням про відмову у проведені перерахунку пенсії від 15.08.2017, Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило ОСОБА_1 , що підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до наданої ним заяви відсутні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, та зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, є законними та такими, що підлягають задоволенню; решта позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню вони не підлягають.

Доводи відповідача, зокрема, полягали у тому, що встановлений судом першої інстанції перерахунок фактично звузить права позивача в частині суми отримуваної пенсії з розрахунку у розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 3 ст. 28 цього ж Закону. Однак, судом вказано на те, що надаючи відповідь на заяву позивача перерахунок пенсії та переведення на пенсію за віком, Управлінням не було надано розрахунків розміру пенсійних виплат ОСОБА_1 . Крім того, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та відсутність правових підстав щодо їх задоволення. (а.с. 102-105 т. 1)

Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018. (а.с. 242-244 т. 1)

Як вбачається зі змісту заяви позивача, підставою для його звернення до суду про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2018 стало те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність окремих положень пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Заявник вказував на те, що Конституційний Суд України підкреслив, що держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її сувернітету і територіальної цілісності. Водночас, невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб на яких поширюється чинність Закону № 3551, підриває довіру до держави. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. (а.с. 123-130 т. 2)

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні від 27.02.2020, Конституційний Суд України вказав на те, що предмет регулювання Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Конституційний Суд України вважає, що встановлення пунктом 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Згідно з нормами ст. 362 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У силу приписів ч. 6 ст. 361 КАС України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого/незастосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Як вже зазначалось вище, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визнане таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) - окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За положеннями ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, саме з 27.02.2020 втратили чинність положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування були чинними із дня набрання чинності Законом № 79-VІІІ до 27.02.2020, зокрема і в 2017 році.

Колегія суддів також зазначає, що при прийнятті постанови від 24.05.2018, Київський апеляційний адміністративний суд не застосовував норми (положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування), які визнано Конституційний Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приймаючи рішення про скасування рішення суду першої інстанції в частині, виходив з інших підстав та міркувань, виходячи з обставин справи, предмету позову та змісту позовних вимог позивача.

Слід наголосити на тому, що, у силу приписів ч. 6 ст. 361 КАС України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18), не є підставою для скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до норм ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 361/5596/17.

Керуючись ст. ст. 248, 250, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 відмовити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

О.М. Оксененко

Повний текст ухвали складено 01.03.2021.