Справа № 440/5107/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

24 лютого 2021 р. Справа № 440/5107/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року, повний текст складено 16.11.20 року по справі № 440/5107/20
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Полтавській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за платежем "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" суми єдиного внеску в розмірі 31371,56 грн.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за платежем "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" шляхом виключення нарахованої суми єдиного внеску в розмірі 31371,56 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2018 № Ф-176-17 в частині недоїмки у розмірі 15819,54 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 № Ф-176-17 в частині недоїмки у розмірі 18276,72 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.05.2019 № Ф-176-17 в частині недоїмки у розмірі 21030,90 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 № Ф-176-17 в частині недоїмки у розмірі 26539,26 грн.

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі № 440/5107/20 залишено без змін.

До суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій позивач просив вирішити питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу на загальну суму 2500 грн.

Відповідач надав заперечення на заяву ОСОБА_1 , у якій в ухваленні додаткового рішення у справі просив відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З огляду на викладене вище, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так, 07.09.2020 між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про надання правничої (правової) допомоги.

Також між сторонами 29.01.2021 укладено додаткову угоду до вказаного договору про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до п. 1 якої ОСОБА_2 приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в рамках адміністративної справи про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, п. 2 якої визначено, що гонорар адвокатського бюро за складання відзиву на апеляційну скаргу та участь в одному судовому засіданні становить 2500 грн.

Таким чином, сума гонорару адвоката є фіксованою.

Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", яка передбачає можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин.

Зазначеним спростовуються доводи заперечень відповідача щодо необгрунтованості розміру гонорару адвоката у даній справі.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01.02.2021 адвокатом надано правову допомогу, яка оплачена позивачем згідно з квитанцією № 2 від 29.01.2021.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо неспівмірності заявлених до відшкодування сум їх завищеності та відсутності належних доказів сплати позивачем за отримані послуги.

Врахуючи суть спірних правовідносин, складність справи, ціну позову, складність підготовленого адвокатом процесуального документа з урахуванням наведеного в ньому обґрунтування, колегія суддів вважає, що витрати позивача на правничу допомогу у загальному розмірі 2500 є доведеними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати на професійну правничу допомогу в суді в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Чалий І.С.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 01.03.2021 року.