Справа № 200/12057/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Справа№200/12057/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

при секретарі судового засідання Козирєвої О.О.,

за участю:

представника позивача Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Донецькій області (вул.Італійська,59, м.Маріуполь, Донецька область, 87500, ) до фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення податкової заборгованості,

в с т а н о в и в

Позивач, Головне управління ДПС в Донецькій області, звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 в якій просить стягнути податкову заборгованість в розмірі 29147,08 грн.

Оскільки вказана загальна сума заборгованості не сплачена, тому просив стягнути її з відповідача.

Відповідачем надіслано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволені позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідач без будь-яких законних підстав виніс оскаржувану вимогу. Вважає, що на неї розповсюджується дія пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску до закінчення проведення антитерористичної операції, у тому числі звільнення від сплати єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року по теперішній час, оскільки вона, перебуває на обліку, як платник єдиного внеску, в Головне управління ДПС у Донецькій області (Волноваська ДПІ), що розташована на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Крім того зазначає, що Головне управління ДПС у Донецькій області не має права нараховувати та стягувати податки та збори оскільки не зареєстровані в Україні.

Суд на підставі ч. 3 ст. 171 КАС України звернувся до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог вказаної норми 23.12.2020 Донецький окружний адміністративний суду звернувся до Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Листом Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха від 30.12.2020 № 02/01-3996 було повідомлено суд, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 11.01.2021.

11.01.2021 розгляд справи відкладено на 01.02.2021.

Ухвалою суду від 01.02.2021 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.02.2021.

До судового засідання з`явився представник позивача, наполягав на задоволені позовних вимог.

До судового засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Відповідач - фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За відповідачем рахується податковий борг, раніше не заявлений до суду в загальному розмірі 29147,08 грн, а саме:

1. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код бюджетної класифікації 18010200) в сумі 21619,24 грн. з них:

- 10193,57 грн - борг виник 24.09.2019 - нараховано згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 27.03.2019 №0-0533 за 2018 рік на суму 10193,57 грн. Податкове повідомлення - рішення від 27.03.2019 №0-0533 направлялося на адресу позивача: АДРЕСА_1 , але повернуто відділення поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

- 11425,67 грн - борг виник 24.09.2019 - нараховано згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 01.04.2020 №0-0533 за 2019 рік на суму 11425,67 грн. Податкове повідомлення - рішення від 01.04.2020 №0-0533 направлялося на адресу позивача : АДРЕСА_1 , але повернуто відділення поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

2. земельний податок з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010700) в сумі 7527,84 грн, а саме:

- 2090,77 грн - борг виник 06.10.2019 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 30.05.2019 № 6-0533 за 2019 рік на суму 2090,77 грн. Податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 № 6-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 , поштове відправлення повернено відділенням зв`язку неврученням з відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

- 1632,33 грн - борг виник 06.10.2019 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 30.05.2019 № 6-0533 за 2019 на суму 1632,33 грн. Податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 № 6-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 , поштове відправлення повернено відділенням зв`язку неврученням з відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

- 40,82 грн - борг виник 06.10.2019 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 30.05.2019 № 6-0533 за 2019 рік на суму 40,82 грн. Податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 № 6-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 , поштове відправлення повернено відділенням зв`язку неврученням з відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

- 1632,33 грн - борг виник 29.08.2020 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 23.04.2020 № 2-0533 за 2020 рік на суму 1632,33 грн. Податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 № 2-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 та отримане особисто ОСОБА_1 26.06.2020;

- 40,82 грн - борг виник 29.08.2020 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 23.04.2020 № 2-0533 за 2020 рік на суму 40,82 грн. Податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 № 2-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 та отримане особисто ОСОБА_1 26.06.2020;

- 2090,77 грн - борг виник 29.08.2020 - нараховано згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 23.04.2020 № 2-0533 за 2020 на суму 2090,77 грн. Податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 № 2-0533 направлено на адресу платника: АДРЕСА_1 та отримане особисто ОСОБА_1 26.06.2020.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися у судовому чи адміністративному порядку.

У зв`язку з несплатою податкового боргу платником податків Відповідачем було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 05.09.2018 № 115236-48 на суму 22239,26 грн, яка направлена на адресу платника податків: АДРЕСА_1 , поштове відправлення вручено 28.09.2018 позивачу.

Вказана вимога не оскаржувалась в адміністративному чи судовому порядку та не відкликалась відповідачем.

Вказані заходи не призвели до сплати податкового боргу.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Таким чином, позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області як територіальний орган ДПС є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 даного Кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 даного Кодексу органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області від 08.06.2011 року № 6/8-171 зі змінами і доповненнями: 15.06.2012 № 6/19-550; 21.06.2013 № 6/30-873; 27.01.2015 № 6/49-1306; 22.01.2016 № 6/66-1586; 19.02.2016 № 6/67-1594; 23.12.2016 № 6/83-1886; 10.01.2017 № 6/84-1890 «Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Положень про місцеві податки і збори» встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 21-32).

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 даної статті цього ж Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 даного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з матеріалів справи, заборгованість відповідача складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код бюджетної класифікації 18010200) в сумі 21619,24 грн (нерухоме майно розташоване на території Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області).

Стосовно заборгованості із земельного податку з фізичних осіб судом встановлено наступне.

Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) або землекористувачі.

Відповідно до п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з матеріалів справи, заборгованість відповідача складається з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 7527,84 грн (нерухоме майно розташоване на території Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області).

Отже, позивачем було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 115236-48 від 05.09.2018 про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 22239,26 гривень, яка отримана відповідачем особисто 28.09.2018 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Враховуючи приписи ст. 58-59 ПК України, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Разом з тим, суд зауважує, що з 01.01.2017 набрав чинності Закон України № 1797-VIII від 21.12.2016 року, яким підрозділ 10 «Інші перехідні положення» розділу XX Перехідні Положення Податкового кодексу України доповнено статтею 38, за приписами якої передбачено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають обєкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до п. 38.1-38.2 вказаної вище статті, у цьому пункті терміни вживаються в такому значенні:

тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;

територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;

інша територія України - територія України, крім тимчасово окупованої території та території населених пунктів на лінії зіткнення.

Пунктом 38.7 п. 38 підрозділ 10 розділу XX ПК України встановлено, що не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 N 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, що розташовані на лінії зіткнення, до якого м. Волноваха не включене.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату за землю в порядку, розмірі та у строки, відповідно вимог чинного законодавства.

З аналогічних міркувань безпідставними є доводи відповідача про звільнення від сплати податку на нерухоме майно.

Зокрема, пунктом 38.6. Податкового кодексу визначено, що об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС).

Оскільки відповідне майно розташоване у м. Волноваха, яка не є тимчасово окупованою територією, наведена норма не застосовується у спірному випадку.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку надано до суду не було.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом було дотримано вимоги Податкового кодексу України при визначенні відповідачу грошових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 78, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Донецькій області (вул.Італійська,59, м.Маріуполь, Донецька область, 87500, ) до фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення податкової заборгованості - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління ДПС у Донецькій області податковий борг в сумі 29147 (двадцять дев`ять тисяч сто сорок сім) гривень 08 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 лютого 2021 року.

Повний текст рішення виготовлений 01 березня 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв