Справа № 440/245/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/245/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про:

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 17.12.2020 про відкриття виконавчого провадження №63948216 щодо примусового виконання виконавчого напису №93604 від 20.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 38958,08 грн;

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 17.12.2020 ВП№63948216 про стягнення з боржника основної винагороди;

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 17.12.2020 ВП№63948216 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 22.12.2020 ВП№63948216 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних постанов у зв`язку з недодержанням виконавцем вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та відкриттям виконавчого провадження №63948216 без достатніх на те правових підстав не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Ухвалою суду від 19.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. про визнання протиправними та скасування постанов залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; код отримувача 37959255; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA 4016712; призначення платежу: судовий збір, за позовом (назва позивача), Полтавський окружний адміністративний суд, або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

11.02.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшла квитанція про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн, що свідчить про усунення останнім недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 19.01.2021.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 16.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/245/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. про визнання протиправними та скасування постанов; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, м. Київ, 04053) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві просить у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 42-43/. Свою позицію мотивує посиланнями на те, що у виконавчому написі від 20.11.2020 №93604, виданому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. Водночас, жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (зі змінами) не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Відтак, в даному випадку приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статті 24 цього Закону. Крім того, норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказують, що реєстрація не є підтвердженням того, що особа проживає за адресою, зазначеною саме в паспорті боржника та не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 проживав на день відкриття виконавчого провадження саме в м. Решетилівка Полтавської області, адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільно обирати місце проживання без офіційної реєстрації, як наслідок, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відтак, оскільки чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не містить застереження про виконання рішення виключно за місцем реєстрації боржника, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання або перебування боржника.

Третя особа письмових пояснень на позов до суду не надала.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20.11.2020 видано виконавчий напис №93604 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , заборгованості за кредитним договором від 02.10.2014 №500519718, укладеним ним з АТ "Альфа-банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21.06.2016 №1 є ТОВ "Кредитні Ініціативи", в свою чергу правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.12.2018 №2019-1КІ/ВЕСТА є ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", в свою чергу, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.01.2019 №16-01/19/1 є ТОВ "Вердикт Капітал" у розмірі 38308,08 грн та 650,00 грн за вчинення виконавчого напису /а.с. 50/.

ТОВ "Вердикт Капітал" подано приватному виконавцю Малковій М.В. заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого напису /а.с. 47 зі звороту/.

17.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №63948216 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 38958,08 грн /а.с. 52/.

Також приватним виконавцем ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження №.12.2020 винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження /а.с. 53 зі звороту - 55/, а 22.12.2020 - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с. 56 зі звороту - 57/.

Не погодившись із зазначеними постановами приватного виконавця, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

А відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VIII.

Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною третьою статті 45 Закону №1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За змістом статті 31 Закону №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Частиною 7 статті 31 Закону №1403-VIII передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стаття 42 №1404-VIII визначає, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

За приписами статей 68-70 Закону 1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як визначено частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом спору у цій справі є правомірність постанов приватного виконавця від 17.12.2020 про відкриття виконавчого провадження №63948216, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 22.12.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Мотивуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 виходить з того, що приватним виконавцем Малковою М.В. безпідставно відкрито виконавче провадження у межах виконавчого округу м. Києва, оскільки він фактично проживає у м. Решетилівка Полтавської області, у м. Києві ніколи не проживав, майна на території виконавчого округу м. Києва не має.

Оцінюючи наведені доводи позивача, суд виходить з такого.

Аналіз наведених вище норм законів №№1403-VIII та 1404-VIII дає підстави для висновку, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Отже, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічні висновки щодо застосування згаданих норм права викладені у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №804/6996/17 та від 30.04.2020 у справі №580/3311/19.

Доводи відповідача про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в м. Решетилівка Полтавської області, так і місця фактичного проживання м. Київ, тобто місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як слідує з матеріалів справи, зазначена ТОВ "Вердикт Капітал" в заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса адреса місця проживання боржника: АДРЕСА_3 документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.

Посилання відповідача на те, що законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі порушено вимоги Закону №1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання.

Приватний виконавець Малкова М.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, що ним у відзиві на позовну заяву не заперечується.

У свою чергу, залучена до матеріалів справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , а також витяг з сайту Укрпошти з відомостями про вручення ОСОБА_1 копій оскаржуваних постанов саме в м. Решетилівка свідчать про те, що фактичним місцем перебування /проживання/ та реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_4 /а.с. 7-8, 10-11/.

Крім того, суд враховує, що у матеріалах виконавчого провадження наявна копія кредитного договору від 02.10.2014 №500519718, у якій адресу ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_5 зі звороту/.

Таким чином, відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , вказані у виконавчому написі нотаріуса від 20.11.2020 №93604, не відповідають тим відомостям щодо фактичного місця проживання боржника, які вказані у паспорті та кредитному договорі від 02.10.2014 №500519718.

Доказів внесення сторонами змін до договору від 02.10.2014 №500519718 щодо адреси фактичного проживання ОСОБА_1 у місті Києві відповідачем до суду не надано.

Відомості про проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 документально не підтверджені. Так само, матеріали справи не містять доказів наявності майна ОСОБА_1 у місті Києві.

З урахуванням наведеного, суд акцентує увагу на тому, що жоден з наданих стягувачем документів не вказують на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису.

Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець не володів достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з яких би чітко вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою у м. Києві.

Посилання відповідача на ухвалу Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №460/3537/20 суд визнає неприйнятними, адже постановою суду касаційної інстанції адміністративну справу №460/3537/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином остаточний висновок Верховним Судом у цій справі не сформовано.

Суд зазначає, що вказана у виконавчому написі від 20.11.2020 №93604 та заяві стягувача інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, на думку суду, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на дату відкриття виконавчого провадження, адже у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.

Суд у контексті цього спору також враховує, що Закон №1404-VIII не передбачає можливості передачі приватним виконавцем виконавчого документа після відкриття виконавчого провадження у разі отримання інформації про відсутність у його виконавчому окрузі місця проживання чи майна боржника, а тому перевірка відповідних даних має проводитись саме на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, адже здійснення заходів примусового виконання вимог виконавчого документа у м. Києві значно обмежує права боржника на участь у виконавчому провадженні з огляду на територіальну віддаленість через фактичне проживання ОСОБА_1 у м. Решетилівка Полтавської області.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у ході розгляду справи не доведено наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 20.11.2020 №93604 у межах виконавчого округу м. Києва, оскільки не надано до суду належних та достовірних доказів, що свідчили б про проживання ОСОБА_1 у м. Києві та/або про наявність у боржника майна на території міста Києва.

За таких обставин, оскільки зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова М.В. веде діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка проживає у Полтавській області.

А відтак, постанову приватного виконавця від 17.12.2020 про відкриття виконавчого провадження №63948216 належить визнати протиправною та скасувати,

Також, у зв`язку з тим, що судом визнається протиправною та скасовується постанова про відкриття виконавчого провадження, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, є і постанови відповідача від 17.12.2020 про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63948216, а також постанова приватного виконавця від 22.12.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63948216, як такі, що винесені з порушенням правил територіальної підвідомчості.

А відтак, позов ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 08.02.2021 /а.с. 30/.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_2 ) до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (вул. Ю. Поправки, 6, офіс 14, м. Київ, 02094), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 36799749), про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 17 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63948216, про стягнення з боржника основної винагороди ВП№63948216, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП№63948216 та від 22 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№63948216.

Стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни (вул. Ю. Поправки, 6, офіс 14, м. Київ, 02094) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Гіглава