Справа № 308/2322/21
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2322/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
секретаря судового засідання Ковач В.Ю.,
представника позивача Іванов С.В.
відповідача - ОСОБА_1 (AL FADEL ISHAK MAAN),
представника відповідача адвокат Цебрик Л.В.,
перекладачів Трачук О.В., Тансаут Агхілс ( Tansaout Aghiles)
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Ліван ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,-
Позивач Військова частина № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління ДПС України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що відповідач, о 20 год. 20 хв. 19 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», в місцевості між лінією інженерних прикордонних споруд та державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 312 прикордонного знаку, на відстані 200м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку.
Зазначає, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина Ліван НОМЕР_2 .
На територію України прибув 06.02.2020 року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль».
Крім того позивач зазначає, що на підставі вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі оскільки на момент подачі адміністративного позову в нього відсутні грошові кошти, а також відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», в зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість законним шляхом залишити територію України, а тому буде ухилятись від виконання такого рішення.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетину державного кордону України, українською мовою не володіє, знайомих та рідних на території України не має, позивач просить суд затримати громадянина Республіки Ліван ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України.
Представник позивача Іванов С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні пояснив, що приїхав до України з метою туризму, проживав деякий час у м. Харків. Прибувши в Україну мав при собі кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) євро, однак, на даний час у нього залишилося тільки 100 (сто) євро, а тому, змоги придбати квитки щоб виїхати за межі України та повернутися до рідної країни, у нього немає. Зазначив, що українською мовою не володіє, наміру залишатись на території України немає , також близьких, друзів чи рідних в Україні, які можуть допомогти йому самостійно покинути територію України немає. З заявами про отримання статусу біженця до відповідних оргванів не звертався. Зазначив, що не впевнений також і в тому, що хтось навіть з близьких родичів з Туреччини взмозі допомогти йому матеріально, щоб він міг повернутися до країни походження.
Представник відповідача адвокат Цебрик Л.В. у судовому засіданні надав суду відзив на адміністративний позов, обґрунтування якого зводяться до того, що долучені до адміністративного позову копії документів засвідчені не належним чином та не можуть бути взяті судом до уваги. Крім того у судовому засіданні наголосив, що органи державної влади у суді можуть представляти адвокати чи прокурори, а представник позивача Іванов С.В. не є таким і не здійснює самопредставництво позивача. Зазначає, що представник ОСОБА_3 наділений правом представляти інтереси військової частини, а не Української держави, а інтереси військової частини в цій справі не порушені.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно п. 2.2. посадової інструкції начальника групи по роботі з іноземцями відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чопського прикордонного загону затвердженої наказом начальника Чопського прикордонного загону від 24 червня 2020 року № 200, начальник групи зобов`язаний приймати участь у судових засіданнях.
Відповідно до копії витягу із наказу № 625-ОС 94 прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України 03.12.2020 року ОСОБА_3 призначений на посаду начальника групи по роботі з іноземцями відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу.
У матеріалах справи міститься довіреність військовї частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за №21/4 від 04.01.2021року якою ОСОБА_3 уповноважено представляти інтереси військової частини у всіх загальних та спеціалізованих судах України та користуватись всіма правами зазначеними у ст.47-60 КАС України з з терміном дії довіреності до 31.12.2021року. .
Відтак, суд приходить до переконання, що твердження представника відповідача про те, що представник позивача не уповноважений приймати участь у розгляді даного адміністративного позову є безпідставними.
Щодо твердження представника відповідача про те, що копії документів не завірені належним чином та не можуть бути взяті судом до уваги, суд вважає за небхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Так, долучені до адміністративного позову копії документів містять печатку установи та рукописний напис «Згідно з оригіналом», «Копія» та зазначено прізвище особи, і її підпис, яка завіряє копії
Відтак, суд приходить до переконання, що копії документів долучених до адміністративного позову завірені належним чином та приймаються судом, як докази по справі.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвалою судді від 22.02.2021 року про відкриття провадження у справі, суддею перевірено адміністративний позов на відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та встановлено, що такий подано з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України.
Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 (AL FADEL ISHAK MAAN), о 20 год. 20 хв. 19 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», в місцевості між лінією інженерних прикордонних споруд та державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 312 прикордонного знаку, на відстані 200м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина Ліван НОМЕР_2 .
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 19.02.2021 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20.02.2021 року.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію (ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Виходячи з вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 року № 1, положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.
З контекстного аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Так, судом встановлено, що 22.02.2021 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення громадянина Республіки Ліван ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до країни походження або третьої країни, враховуючи, що в останнього коштів для виїзду з України немає, українською мовою на достатньому рівні не володіє, рідних на території України які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає.
Крім того, з долучених до позову доказів вбачається, що позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом про примусове видворення ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) за межі території України.
Слід зазначити, що відповідач, усвідомлюючи протиправний характер діяння, обрав незаконний спосіб перетину державного кордону із України в Словацьку Республіку, внаслідок чого своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України.
Тобто, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ухиляється від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, а також відсутність у нього грошових коштів, необхідних для виїзу за кордон.
Матеріалами справи також не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.
З пояснень наданих ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні встановлено, що останній не бажає перебувати на території України та бажає повернутись до Туреччини однак, коштів самостійно придбати квиток для повернення в країну свого походження немає.
Отже, враховуючи вказані обставини з посиланням на докази, суд вважає, що позовні вимоги є підставними.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою забезпечення видворення за межі території України на строк до шести місяців.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Ліван ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Ліван ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Судді Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул