Справа № 640/20099/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Київ № 640/20099/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталії Вікторівни про стягнення виконавчого збору від 25.01.2019, винесеної в межах виконавчого провадження №54456501.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору, позивач вважає, що приймаючи спірну постанову відповідач фактично здійснить подвійне стягнення виконавчого збору з позивача, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надіслано до суду копії матеріалів виконавчого провадження №54456501.

Відповідно до положень частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі викладеного, у зв`язку з неприбуттям представників сторін, повідомлених про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином, якими не подано заяв про відкладення розгляду справи, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №54456501 з примусового виконання виконавчого листа №2-613/12, виданого 16.03.2012 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 30.03.2007 у сумі 176 725,05 дол. США та 43 618,52 грн. пені та 1820 грн. судових витрат.

На підставі заяви ПАТ АБ «Укргазбанк», поданої 07.08.2017 за вх. №12138, постановою головного державного виконавця Руденко Н.В. від 08.08.2017 відкрито виконавче провадження №54456501 з примусового виконання виконавчого листа №2-613/12 від 16.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 45 438,52 грн. Пунктом 3 цієї постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 4543,85 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 160,30 грн.

В подальшому, головним державним виконавцем Руденко Н.В. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі його заяви стягувача від 14.01.2019, про що винесено постанову від 25.01.2019.

Також, 25.01.2019 головним державним виконавцем Руденко Н.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 4543,86 грн. та 17672,50 дол. США.

Не погоджуючись із постановою про стягнення з позивача виконавчого збору, позивач вернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Водночас, статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 якої передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При цьому, згідно вимог пункту 1 частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з, зокрема, виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Аналіз наведених норм свідчить, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на його письмову заяву про повернення виконавчого документа, на державного виконавця покладається обов`язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі, якщо такий виконавчий збір не стягнуто.

При цьому, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Судом встановлено, що Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист 16.03.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 30.03.2007 у сумі 176 725,05 дол. США та 43 618,52 грн. пені та 1820 грн. судових витрат.

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 03.08.2017 №110/7828/2017 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

На підставі заяви стягувача, відповідно до ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404-VІІІ, постановою головного державного виконавця Руденко Н.В. від 08.08.2017 відкрито виконавче провадження №54456501 з примусового виконання виконавчого листа №2-613/12 від 16.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 45 438,52 грн.

При цьому, пунктом 3 цієї постанови головним державним виконавцем Руденко Н.В. стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 4543,85 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 160,30 грн.

Водночас, згідно оскаржуваної постанови, яка винесена на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону № 1404-VІІІ, головним державним виконавцем Руденко Н.В. стягнуто виконавчий збір з боржника - ОСОБА_1 у розмірі 4543,86 грн. та 17672,50 дол. США.

З огляду на викладене, судом встановлено, що головним державним виконавцем в межах виконавчого провадження №54456501 до боржника застосоване подвійне стягнення виконавчого збору, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, державний виконавець приймаючи спірну постанову не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Як уже зазначалось, виконавче провадження №54456501 відкрито з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2-613/12 від 16.03.2012, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором у сумі 176 725,05 дол. США та 43 618,52 грн. пені і 1820 грн. судових витрат підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно спірної постанови від 25.01.2019 відповідачем стягнуто виконавчий збір у розмірі 17672,50 дол. США та 4543,86 грн. лише з ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Суд зазначає, що питання стягнення виконавчого збору із солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку.

Виходячи з аналізу статті 27 Закону №1404-VIII, основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума, що підлягає примусовому стягненню, тобто розмір виконавчого збору не може становити більше 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, у тому числі у випадку солідарного стягнення заборгованості, відповідно до виконавчого документа.

Таким чином, у разі, коли сума боргу підлягає солідарному стягненню то, відповідно і виконавчий збір повинен бути стягнутим з боржників з урахуванням їх солідарної участі, оскільки іншого порядку чинним законодавством не передбачено, а стягнення його в такому порядку, як 10% лише з одного боржника є порушенням частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та призводить до його надмірного стягнення.

Судом встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається дотримання державним виконавцем принципу солідарності при її винесенні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 25.01.2019 ВП №54456501 не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятої ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталії Вікторівни про стягнення виконавчого збору від 25.01.2019, винесеної в межах виконавчого провадження №54456501.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко