Справа № 822/1870/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 822/1870/16

адміністративне провадження № К/9901/30285/18, К/9901/30284/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта - Банк" Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2016 (суддя Блонський В.К.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 (колегія у складі суддів Курка О. П., Совгири Д. І., Білоуса О.В.)

у справі № 822/1870/16

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта - Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. Позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта - Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з врахуванням уточнення позовних вимог, в якому просив зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включити до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вимоги ОСОБА_1 в сумі, яка перевищує встановлений законом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, виходячи з курсу Національного банку України, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, тобто з дати запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації-02.03.2015, за договорами банківського вкладу (депозиту) № 001-22500-230414 від 23.04.2014 та №4169 від 27.05.2014, які укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

2. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017, позов задоволено.

3. Відповідачі звернулися до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017, просили скасувати оскаржувані рішення та

4. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 04.05.2017 та від 22.05.2017 було відкрито провадження у справі.

5. Скаржники заявляли клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень, однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

6. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано до Верховного Суду. Своєю ухвалою Верховний Суд об`єднав касаційні провадження в одне.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.04.2014 позивач уклав з ПАТ "Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту)-"Найкращий" у євро № 001-22500-230414. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 100000 євро, які розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , строк дії договору до 28.04.2015 під 7,5 %. Також позивач 27.05.2014 у уклав з ПАТ "Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту)- "8 років разом on-line" № 169. За умовами договору позивач надав банку кошти в сумі 1165000 грн, які розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_2 , строк дії договору до 01.06.2015 під 24,5 %.

8. 23.04.2014 до Депозиту № 1 та Депозиту № 2 сторонами укладені додаткові угоди, а саме: до Депозиту № 1 додаткова угода № 1 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 10,25 % річних, до Депозиту № 2 додаткову угоду № 2 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 25,5 % річних.

9. На підставі постанови правління НБУ № 107 від 02.03.2015 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк".

10. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 яким тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

11. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015.

12. На підставі постанови правління НБУ № 664 від 02.10.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02.10.2015 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05.10.2015 по 04.10.2017.

13. Отже, починаючи з 03.03.2015 ПАТ "Дельта Банк" здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" який є спеціальним Законом в умовах роботи неплатоспроможних банків.

14. У зв`язку з тим, що позивач за результатами висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб та Комісії з перевірки відповідності інформації, внесеної до бази даних про вкладників включений до Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від ПАТ "Дельта Банк" проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, операції щодо виплат за договорами банківських вкладів було обмежено відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" № 15 від 05.10.2015, а кредиторські вимоги позивача до ПАТ "Дельта Банк" за банківськими договорами вкладів (депозитів), якими встановлено індивідуальні умови включено до сьомої черги на їх задоволення.

15. Позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача щодо віднесення кредиторських вимог до 7 черги погашення, звернувся до суду з позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження укладення позивачем додаткової угоди №1 від 23.04.2014 та додаткової угоди № 1 від 27.05.2014 з ПАТ "Дельта Банк" саме на індивідуальних умовах, оскільки надані відповідачами докази не спростовують пояснення представника позивача і наведені ним докази в підтвердження позовних вимог.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. У касаційних скаргах відповідачі наголошують, що висновки судів першої та апеляційної інстанції є передчасними, зробленими без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

18. Зазначають, що починаючи з 03.03.2015 Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами в банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

19. Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського вкладу (депозиту)-«Найкращий» у євро № 001-22500-230414. 23.04.2014 до Депозиту № 1 та Депозиту № 2 сторонами були укладені додаткові угоди, а саме: до Депозиту № 1 додаткову угоду № 1 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 10,25 % річних, до Депозиту № 2 додаткову угоду № 2 за умовами якої на індивідуальній основі було встановлено відсоткову ставку на привілейованих умовах на рівні 25,5 % річних. Відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача включені до сьомої черги. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

20. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покликається на те, що законодавством передбачений чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, при цьому затвердження реєстру акцептованих вимог належить до повноважень Фонду виключно після подання інформації Уповноваженою особо., яка таку інформацію про позивача не надсилала.

21. Відзив від позивача не надходив.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Перевіряючи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права при вирішенні даного спору, Суд зазначає таке.

23. Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

24. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

25. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

26. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

27. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

28. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

29. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта - Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з врахуванням уточнення позовних вимог, в якому просив зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включити до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вимоги ОСОБА_1 в сумі, яка перевищує встановлений законом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, виходячи з курсу Національного банку України, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, тобто з дати запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації-02.03.2015, за договорами банківського вкладу (депозиту) № 001-22500-230414 від 23.04.2014 та №4169 від 27.05.2014, які укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

30. Тобто позовні вимоги стосуються зміни черговості акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

31. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

32. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

33. За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

34. Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

35. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

36. На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

37. Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

38. За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

39. Отже, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

40. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

41. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

42. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

43. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

44. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені п. 3 ч1 ст.48 Закону № 4452-VI.

45. Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

46. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

47. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені Позивачем вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

48. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

49. Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

50. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частини перша статті 15 ЦК України).

51. У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

52. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в адміністративній справі, а також те, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, є правильним.

53. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 826/14764/17, від 20.03.2016 у справі №456/450/16-ц та Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

54. Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

55. Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про необхідність скасування судових рішень та закриттям провадження у справі.

56. Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

57. Зважаючи на вищенаведене, позивачу слід роз`яснити право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. У разі неподання такої заяви, справу буде повернено до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 356, 359 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Дельта - Банк" Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 822/1870/16 скасувати.

3. Провадження у справі №822/1870/16 закрити.

4. Роз`яснити Позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

5. Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб