Справа № 460/8185/20
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
23 лютого 2021 року м. Рівне №460/8185/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М. Недашківської, за участю: секретаря судового засідання Т.А. Самкової; позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача не прибув; розглядаючи у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Рокитнівської районної ради про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі позивач) до Рокитнівської районної ради (далі відповідач), в якому позивач просить суд: скасувати рішення Рокитнівської районної ради №488 від 06.12.2019 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД»;зобов`язати Рокитнівську районну раду розірвати контракт від 09 грудня 2019 року з ОСОБА_3 про призначення на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради строком на п`ять років з 09 грудня 2019 року до 08 грудня 2024 року.
Ухвалою суду від 15.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 21.01.2021.
Підготовче засідання 21.01.2021 не відбулося через перебування головуючої судді на лікарняному.
Ухвалою суду від 01.02.2021 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 23.02.2021.
21 січня 2021 року позивач подав до суду заяву про зміну предмета і підстав позову, відповідно до якої просив суд також: визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 »; визнати протиправними дії та бездіяльність ОСОБА_3 на посадах виконуючої обов`язки генерального директора та генерального директора КНП «Рокитнівський РЦПМСД»; визнати протиправною бездіяльність голови Рокитнівської районної ради ОСОБА_4 щодо розірвання контракту з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» з ОСОБА_3 ; визнати протиправною бездіяльність Рокитнівської районної державної адміністрації щодо ненадання пропозицій голові Рокитнівської районної ради про відсторонення генерального директора КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 .
У підготовчому засіданні 23.02.2021 судом постановлено питання щодо закриття провадження у справі через неможливість розгляду такої справи в порядку адміністративного судочинства.
Позивач заперечив проти вчинення такої процесуальної дії та вказав, що оскаржувані рішення Рішення Рокитнівської районної ради №488 від 06.12.2019 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» та Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 » є нормативно-правовими актами, а не актами індивідуальної дії, а тому стосуються прав та інтересів позивача.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у підготовче засідання не прибув.
Ухвалою суду від 23.02.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 23.02.2021), вирішено продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Предметом позову в межах даної справи є, зокрема, визнання протиправними та скасування: Рішення Рокитнівської районної ради №488 від 06.12.2019 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» та Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 »; зобов`язання Рокитнівської районної ради розірвати контракт від 09 грудня 2019 року з ОСОБА_3 про призначення на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради строком на п`ять років з 09 грудня 2019 року до 08 грудня 2024 року.
Так, Рокитнівською районною радою (Сьоме скликання) прийняте Рішення від 06.12.2019 №488 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» відповідно до якого вирішено: укласти контракт з ОСОБА_3 на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради строком на п`ять років з 09 грудня 2019 року до 08 грудня 2024 року (а.с. 8).
Розпорядженням голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71К «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 » призначено ОСОБА_3 на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради з 09 грудня 2019 року до 08 грудня 2024 року на умовах укладеного з нею контракту (а.с. 127).
Відповідно до статті 143 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об`єкти державної власності.
Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.
За правилами пункту 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997, виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Відповідно до частин першої третьої статті 59 Закону України №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до пункту 7 Положення про порядок управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району, затвердженого Рішенням Рокитнівської районної ради від 15.07.2016 №109, призначення, погодження призначення та звільнення керівників комунальних підприємств, установ, закладів здійснюється за рішенням районної ради. У випадках, передбачених законодавством, призначення керівників комунальних підприємств, установ, закладів здійснюється галузевим органом управління за погодженням районної ради. У випадках, передбачених законодавством, призначення керівників комунальних підприємств, установ, закладів здійснюється за результатами конкурсу. Формою трудового договору з керівниками комунальних підприємств, установ, закладів районної ради є контракт. Керівники всіх комунальних підприємств, установ, закладів районної ради призначаються на посаду на контрактній основі шляхом укладення з ними контракту.
Відповідно до пункту 7.4 Положення, на підставі рішення районної ради голова районної ради (або у передбачених законодавством випадках галузевий орган управління), укладає з керівниками комунальних підприємств, установ, закладів контракти з урахуванням типової форми контракту, що є додатком 1 до цього Положення, крім випадків, коли законодавством передбачена інша обов`язкова для застосування типова форма контракту. З призначеним, погодженим керівником укладається контракт на термін від 1 до 5 років. Укладення контракту на новий термін вирішується районною радою на її пленарному засіданні. При відсутності згоди районної ради чи керівника на продовження контракту по закінченні строку його дії трудовий договір вважається припиненим.
Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.
За змістом статті 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.
Тобто, питання укладення контракту з генеральним директором комунального підприємства вирішується на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, що стосується питання трудових відносин між претендентом та органом призначення.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Індивідуальний правовий акт це індивідуальний правовий припис, що виступає способом реалізації нормативних актів уповноваженими органами у випадках конкретних індивідуальних правовідносин.
Виконавчо-розпорядчі акти мають на меті реалізацію правових приписів, спрямованих на правомірну поведінку суб`єктів правовідносин.
Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.
З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушені.
У даному випадку, оскаржувані рішення: Рішення Рокитнівської районної ради №488 від 06.12.2019 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» та Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 », є
актами індивідуальної дії актами одноразового застосування норм права, дію яких поширено на конкретну особу (тобто є персоніфікованими) ОСОБА_3 ; містять виражений правозастосовний характер; містять чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права; спрямовані на розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; мають визначеність адресата конкретну особу; спрямовані на виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених особливостями призначення на посаду директора комунального підприємства; тобто стосуються трудових відносин між Рокитнівською районною радою та ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 8 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
За приписами частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини другої статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (постанова Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, КАС встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:
понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 4 КАС України;
визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов`язані з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 19 КАС України;
встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (стаття 19 КАС України);
встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції.
Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 4 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій відносно позивача.
Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань. Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься справа, суд має виходити із характеру спірних правовідносин, дослідивши природу прав та інтересів, на захист яких подано позов.
У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини 2 статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 2836).
Суд констатує, що у даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про, зокрема, визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, які не приймалися відносно позивача: Рішення Рокитнівської районної ради №488 від 06.12.2019 «Про контракт з генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» та Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 ». Вказані позовні вимоги є первинними по відношенню до іншої частини похідних позовних вимог.
Заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправними і скасування вказаних вище рішень та зобов`язання Рокитнівської районної ради розірвати контракт від 09 грудня 2019 року з ОСОБА_3 про призначення на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради строком на п`ять років з 09 грудня 2019 року до 08 грудня 2024 року, не можуть бути віднесені до юрисдикції адміністративного суду.
У спірних правовідносинах відповідач Рокитнівська районна рада не приймала відносно позивача жодних управлінських рішень (актів індивідуальної дії), реалізовуючи свою владну функцію; жодних публічно-правових відносин з позивачем внаслідок прийняття оскаржуваних рішень не виникало взагалі.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Визначення у позовній заяві в якості відповідача орган місцевого самоврядування, не може свідчити про те, що даний спір є публічно-правовим.
Також суд зазначає, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на протиправність оскаржуваних рішень через наявність встановлених обставин рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі №460/3682/19.
Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі №460/3682/19 адміністративний позов ОСОБА_2 до Рокитнівської районної ради та Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень задоволено повністю:
визнано протиправними та скасовано рішення Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради, оформлені протоколами №2 від 10 жовтня 2019 року та №3 від 30 жовтня 2019 року.
Позивач вказує, що оскаржуване Розпорядження голови Рокитнівської районної ради від 09.12.2019 №02/03-71 «Про призначення генеральним директором КНП «Рокитнівський РЦПМСД» ОСОБА_3 » містить посилання на підставу його прийняття, зокрема, Протокол комісії від 30.10.2019 №3, який скасовано судом, а тому спір про визнання протиправним і скасування такого Розпорядження підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.
З даного приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
Тобто норми КАС України містять імперативну вказівку на поширення юрисдикції адміністративних судів на спори щодо оскарження рішень конкурсних комісій, і саме тому сказана вище справа №460/3682/19 була розглянута за правилами адміністративного судочинства.
Проте, питання щодо укладення контракту з генеральним директором комунального закладу на підставі відповідних рішень органу місцевого самоврядування, як роботодавця, за наслідками проведеного конкурсу, виходить за межі юрисдикції адміністративного суду, оскільки таке питання стосується трудових відносин між органом місцевого самоврядування та конкретною фізичною особою, щодо якої приймаються рішення про укладення контракту.
Рокитнівська районна рада у спірних правовідносинах та при прийнятті оскаржуваних рішень діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник юридичної особи комунального закладу, та як роботодавець, а тому оспорювані рішення в цьому випадку не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, які можуть бути оскаржені саме позивачем в порядку адміністративного судочинства.
Суд зазначає, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.
За приписами пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Частиною другою статті 238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Таким чином, позивач не позбавлений права звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення суми сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 241, 248, 238, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Провадження в адміністративній справі №460/8185/20 закрити.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 26 лютого 2021 року

Суддя К.М. Недашківська