Справа № 744/658/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 744/658/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Кузьменка В. В, Мєзєнцева Є. І.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року

у справі №744/658/20 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 112/04-06 від 03.04.2020 про відрахування з пенсії 7717,48 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по проведенню стягнення (відрахувань) з пенсії сум переплат за період з 01.01.2014 по 31.01.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням відповідача передбачається утримання з нього надміру нарахованих сум пенсій, що становить в загальній сумі 7717,48 грн., яка утворилась в період з 01.01.2014 по 31.01.2020. Така переплата виникла в зв`язку з його працевлаштуванням. З таким висновком відповідача позивач не погоджується, оскільки недостовірних відомостей він не подавав, даних не приховував. Проте, з 28.09.2015 він не працює, про що містяться відомості в його трудовій книжці. Зауважує, що за змістом статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надміру виплачені суми пенсії стягуються з пенсіонера лише в разі зловживання правом на пенсію та подання недостовірних даних. Позивач не вчиняв жодних дій, передбачених вказаною нормою, а тому вважає, що рішення відповідача має бути скасовано.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 112/04-06 від 03.04.2020 про відрахування з пенсії ОСОБА_1 7717,48 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) по проведенню стягнення (відрахувань) з пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) сум переплат за період з 01.01.2014 по 31.01.2020.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) безпідставно утриману суму пенсії в розмірі 7717 (сім тисяч сімсот сімнадцять) грн 48 коп. згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 112/04-06 від 03.04.2020.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 714 (сімсот чотирнадцять) грн 01 коп.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) подати у 30-денний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, оскільки не враховано, що при проведенні інвентаризації пенсійної справи позивача було виявлено неточності в розрахунку заробітної плати та періодах роботи. До проведення перевірки позивач отримував пенсію як не працюючий пенсіонер, але за даними копії трудової, наявній в пенсійній справі, з 05.01.1999 і по теперішній час позивач займає посаду директора КП "Семенівський цегельний завод" (дані про звільнення відсутні). За документами, наявними в пенсійній справі, позивач досі є керівником цього підприємства та здійснює підпис документів від свого імені.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно матеріалів справи, позивач 12.05.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням.

Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 14.05.2020 року прийнято рішення № 4, яким було відмовлено у перерахунку пенсії позивача.

Так, відповідач зазначив, що при проведенні інвентаризації пенсійної справи позивача було виявлено неточності в розрахунку заробітної плати та періодах роботи. До проведення перевірки позивач отримував пенсію як непрацюючий пенсіонер, але за даними копії трудової, наявній в пенсійній справі, з 05.01.1999 року і по теперішній час позивач займає посаду директора КП "Семенівський цегельний завод". Відповідно до акта зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії № 1161 від 10.03.2020 року перевірка проводилася в КП "Семенівськцй цегельний завод" з відома та в присутності керівника ОСОБА_1 .

За результатом інвентаризації пенсійної справи позивача відповідачем встановлено переплата пенсії у розмірі 7717,48 грн за період з 01.01.2014 по 31.01.2020, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення від 03.04.2020 року № 112/04-06 про утримання переплати з пенсії.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у 2015 році позивач подавав до органу Пенсійного фонду трудову книжку та її копію з записом про звільнення. На підставі заяви позивача з його пенсії вже утримувалася виплачена йому як непрацюючому пенсіонеру надміру виплачена пенсія, що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії від 13 травня 2020 року № 233. Згідно вказаної довідки з квітня по листопад 2015 року здійснювались утримання, що становив 1903,64 грн. З пенсії позивача утримано більше ніж потрібно на 370,87 грн, про що свідчить вказана сума зі знаком мінус, яка була повернута в грудні 2015 року. Загалом розмір утримань становив 1532,77 грн. Таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області безпідставно стягує з позивача суму переплати.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (надалі - Закон №1058-IV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N 1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Статтею 103 Закону №1788-XII передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми колегія суддів доходить висновку, що обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-IV та статтею 103 Закону №1788-XII, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-XII є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року по справі N 489/2351/16-а.

Для з`ясування всіх обставин справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , а у ОСОБА_1 витребувано - належним чином засвідчену копію трудової книжки з усіма сторінками.

На адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшла належним чином (нотаріально) засвідчена копія трудової книжки позивача та від відповідача копія пенсійної справи позивача.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, що 11 січня 2011 року позивачем подано до Пенсійного фонду заяву про призначення пенсії та додано трудову книжку, довідку про заробіток, документ про стаж, Чорнобильське посвідчення.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 11 січня 2011 року на момент призначення пенсії в трудовій книжці міститься запис №14 за 05.01.1999 року, що позивач обраний директором КП "Семенівський цегельний завод".

В подальшому, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, що 28 вересня 2015 року позивачем подано до Пенсійного фонду заяву про призначення пенсії за віком у зв`язку з звільненням та додано трудову книжку, довідку про заробіток, документ про стаж.

Так, з копії трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах справи та в матеріалах пенсійної справи вбачається, що в ній міститься запис № 16, про те, що відповідно до наказу № 1 від 28.09.2015 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора Семенівського цегельного заводу.

Колегія суддів звертає увагу, що 28.09.2015 році позивач подавав до органу Пенсійного фонду трудову книжку та її копію з записом про звільнення, а посадовими особами було перевірено та залучено до пенсійної справи копію трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач в період з 2014 року по 28.09.2015 рік не вводив в оману пенсійний фонд, а отже твердження останнього про введення пенсіонером в оману є необґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів в підтвердження умислу позивача на подання завідомо недостовірних даних, які стали підставою перерахунку пенсії.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Так, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), N 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), N 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), N 35298/04, пункту 67).

Як зазначає Європейський суд, що принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Тобто, суб`єктом владних повноважень не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б встановити достовірність поданих документів при проведенні перерахунку пенсії з більшого стажу та заробітку.

Таким чином, враховуючи наведене та приймаючи до уваги відсутність встановленого факту зловживання з боку пенсіонера при перерахунку пенсії, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 112/04-06 від 03.04.2020 про відрахування з пенсії ОСОБА_1 7717,48 грн та визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по проведенню стягнення (відрахувань) з пенсії ОСОБА_1 сум переплат за період з 01.01.2014 по 31.01.2020.

Крім того, судомом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що згідно довідки про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії від 13 травня 2020 року № 233, у період з квітня по листопад 2015 року здійснювались утримання, що становив 1903,64 грн. Отже, з пенсії позивача утримано більше ніж потрібно на 370,87 грн, про що свідчить зазначена сума зі знаком мінус, яка була повернута в грудні 2015 року (стор. 16 том І).

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загалом розмір утримань становив 1532,77 грн, отже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області двічі стягує з позивача суму переплати.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивач не отримував доходу, що є базою нарахування єдиного соціального внеску, а також в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про страхувальника КП "Семенівський цегельний завод" (код 14217714) ОСОБА_1 , як застраховану особу за 2014-2020 роки (173, 174-177), що вказує на протиправність прийнятого рішення та дій по проведенню стягнення (відрахувань) з пенсії позивача сум переплат за період з 01.01.2014 по 31.01.2020 як працюючого пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно встановлених обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд першої інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: В. В. Кузьменко

Є. І. Мєзєнцев