Справа № 295/7656/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 лютого 2021 року м. Житомир справа № 295/7656/20
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить :
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.02.2020 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус дружини військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, що підтверджується відповідним посвідченням. 10.04.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі та в порядку п. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 01.02.2020 виплату пенсії було припинено. Позивач вважає, що законних підстав для припинення виплати їй пенсії у відповідача не було, і таке рішення не відповідає нормам Конституції та законів України, іншим нормативно-правовим актам, що регулюють відносини у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, зокрема Законам України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як вважає позовні вимоги не обґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що 10.04.2019 згідно заяви ОСОБА_1 їй було призначено пенсію за віком відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Але згодом, під час проведення внутрішньої перевірки у січні 2020 року щодо правильності визначення права на даний вид пенсії, було встановлено неправомірність її призначення, тому відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем прийнято рішення про припинення з 01.02.2020 виплати пенсії позивачу.
Відповідач обґрунтовуючи спірне рішення вказує, що підставою його прийняття є те, що чоловік позивача - військовослужбовець загинув під час проходження служби в Збройних силах Російської Федерації в 1997 році і не відноситься до осіб, визначених ст. ст. 6, 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус дружини військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1 від 21.01.2000.
10.04.2019 позивач звернулась до Головним управлінням пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою № 2539/585 про призначення їй пенсії за віком.
01.02.2020 відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено з тих підстав, що чоловік позивача - військовослужбовець загинув під час проходження служби в Збройних силах Російської Федерації в 1997 році і не відноситься до осіб, визначених ст., ст. 6, 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Приймаючи спірне рішення, відповідач не вірно застосовує норму ч. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відносно статусу Позивача, що полягає в утотожненні поняття дружини померлого військовослужбовця та особи, на яку поширюються норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Так, статус позивача визначено п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема дія цього закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до ст. 1№ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені більш високі норми щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, ніж ті, що містить законодавство України, то застосовуються норми міжнародного договору.
Норма ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, зокрема частина 4 даної статті визначає, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають:
військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Зі змісту даної норми вбачається, що право на дострокове призначення пенсії за віком мають право 6 різних категорій осіб, на яких поширюється дія різних спеціальних законів, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тощо.
Виходячи з позиції відповідача до всіх зазначених категорій осіб для встановлення їх статусу застосовується Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що є не вірним та не відповідає змісту ч. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також, не є посилання відповідача, як на підставу для відмови в призначенні пенсії або припинення виплати пенсії фактична обставина загибелі чоловіка позивача під час проходження ним служби в Збройних силах Російської Федерації в 1997 році, оскільки загиблий не відноситься до осіб, визначених ст., ст. 6, 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Дані правовідносини регулюються чинними нормами міжнародного права та законодавства України.
Так, 8 грудня 1991 року державою Україна було підписано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, яка Постановою Верховної Ради України була ратифікована 10 грудня 1991 року (із застереженнями) (далі - Угода від 08.12.1991).
В межах Угоди від 08.12.1991 у відповідності до ст.ст. 2, 4, урядом України була підписала Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13.03.1992 р.).
Предметом Угоди від 13.03.1992 р. є визнання державою-учасницею Співдружності обов`язку відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їх території або на території інших республік на час перебування їх у складі СРСР та реалізація цього права на території держави-учасниці даної Угоди.
Стаття 1 Угоди від 13.03.1992. встановлює, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до до ч. 1 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 призначення пенсії громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання.
Частинами 1 та 2 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Аналогічна норма закріплена у ст. 1І Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в КонституціїУкраїни та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В свою чергу, частинами 1 та 2 ст. 46 Конституції України, встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.
В силу приписів ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 19, 73-76, 242-246, ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.02.2020 року.
Стягнути з на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева