Справа № 420/7907/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7907/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 15592,25 грн., -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 18 серпня 2020 року надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( надалі позивач або ВЧ НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або відповідач), в якому позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 ) завдану матеріальну шкоду у сумі 15592 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні) 25 коп. на користь військової частини НОМЕР_1 за наступними реквізитами: отримувач - військова частина НОМЕР_1 , , банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, розрахунковий рахунок - НОМЕР_3 , призначення платежу (2101020; відшкодування вартості втраченого майна);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним
Позивач, зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2020 року №111 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Однак, під час здавання - приймання посади, яку обіймав ОСОБА_1 , було виявлено розукомплектування техніки, яка була закріплена за останнім.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 року №358 по виявленому факту розукомплектування техніки призначено службове розслідування.

За підсумками службового розслідування наказом №112 від 14.05.2020 року у відповідності до Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відповідача було притягнуто з урахуванням кратності до матеріальної відповідальності в розмірі 31 184, 50 грн..

Відповідно розрахункової відомості №206 на виплату грошового забезпечення особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом при звільненні із військової частини НОМЕР_1 у травні 2020 року з відповідача було утримано вартість втраченого майна в сумі 15 592,25 грн..

При цьому, сума невідшкодованої шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 становить 15 592,25 грн., що підтверджується записами у Книзі грошових стягнень та нарахувань за 2020 рік.

Станом на час звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду відповідач вищевказану заборгованість добровільно не відшкодував.

Таким чином позивач вважає, що невідшкодована відповідачем шкода у загальній сумі 15 592,25 грн. підлягає відшкодуванню в судовому порядку.

Процесуальні дії
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 15592,25 грн. відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року скасовано. Справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Адміністративна справа №420/7907/20 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 02 грудня 2020 року (вхід. №51369/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 залишено без руху у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Заявою від 21 грудня 2020 року (вхід. №ЕП/25061/20) позивач усунув недоліків позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження від 28.12.2020 року не було вручено відповідачу та повернуто підприємством поштового зв`язку із зазначенням причини невручення «неправильно зазначена (відсутня) адреса», що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ф.20 (а.с.153).

Зважаючи на вищевикладене, 26.01.2021 року судом на сторінці Одеського окружного адміністративного суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет розміщено оголошення про відкриття провадження по справі №420/7907/20.

Таким чином, судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про постановлення ухвали про відкриття провадження у справі №420/7907/20 та можливість подання відзиву на позовну заяву у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 15592,25 грн.

Станом на 25 лютого 2021 року від відповідача відзив на позовну заяву, будь-які пояснення, заяви чи клопотання не надходили. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Згідно частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.02.2017 року №42 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира спеціального взводу спеціальної роти спеціального батальйону окремого полку Президента України, призначено командиром взводу охорони роти охорони батальйону охорони 43 окремої артилерійської бригади, ВОС-0210003 (а.с.31).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 01.03.2017 року №56 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 01.03.2017 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, та наказано вважати таким, що 01.03.2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою з посадовим окладом 830 гривень на місяць, шпк «старший лейтенант» (а.с.32).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2018 року №236 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони, допущено до виконання обов`язків за посадою командира 3 роти охорони батальйону охорони та наказано вважати, що 19.10.2018 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.56).

26.12.2018 року між командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що виступав від імені Міністерства оборони України з однієї сторони, і військовослужбовцем (працівником) військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України старшим лейтенантом ОСОБА_1 , укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.33).

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.04.2020 року №149 відповідно до пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони 43 окремої артилерійської бригади (а.с.57).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» від 05.05.2020 року №358 наказано провести службове розслідування за фактом розкомплектованості техніки національної економіки 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , а також встановлення ступеня вини старшого лейтенанта ОСОБА_1 (а.с.61).

Актом проведення службового розслідування від 12.05.2020 року встановлено, що під час проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 діяв всупереч інтересам служби з порушенням своїх статутних обов`язків. За результатами здавання техніки, відповідно до актів технічного стану автомобілів, виявлено розкомплектування техніки на суму 31 184,50 грн., тим самим заподіяно пряму дійсну матеріальну шкоду військовій частині НОМЕР_1 (а.с.62-66).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування» від 14.05.2020 року №112 наказано за невиконання вимог пункту 3.1.9 наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» та статтей 11, 16, 26, 58, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил україни, а саме за невжиття належних заходів щодо запобігання розкрадання (розукомплектування) техніки на підставі частини 2 статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність», на заступника командира 3 роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , накласти дисциплінарне стягнення сувора догана. Відповідно до пункту 2 статті 5 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», заступника командира 3 роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , за невжиття належних заходів щодо запобігання розкрадання (розукомплектування) техніки, притягнути до матеріальної відповідальності у розмірі 31184 грн. 50 коп. (з урахуванням кратності) (а.с.67-68).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.05.2020 року №111 наказано згідно рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира 3 роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони, утримати з розрахунку при звільненні в розмірі 50% від суми завданих збитків за втрачене майно технічної частини (розкомплектованість техніки «Національної економіки») згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 14.05.2020. Підстава: рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 (вх.. №1095/2 від 14.05.2020) (а.с.59).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.05.2020 року №111 наказано, зокрема: старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира 3 роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №149 від 15.04.2020 року з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 14.05.2020 справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного у місті Києві військового комісаріату. З 14.05.2020 року виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення. Утримати за втрачене майно технічної частини (розкомплектованість техніки «Національної економіки») у розмірі 31 184, 50 грн. (а.с.58).

Відповідно до розрахунковоплатіжної відомості №206 на виплату грошового забезпечення особам офіцерського складу, військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом при звільненні з військової частини НОМЕР_1 в травні 2020 року з старшого лейтенанта ОСОБА_1 утримано відшкодування завданих збитків в сумі 15 592,25 грн. (а.с.76).

Листом від 25 травня 2020 року ВЧ НОМЕР_1 запропонувала ОСОБА_1 добровільно відшкодувати вартість втраченого майна в сумі 15 592,25 грн., або передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно (а.с.78-79).

Станом на час звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду відповідач вищевказану заборгованість добровільно не відшкодував.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача майнової шкоди.

Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XІV(надалі - Статут).

Згідно з вимогам статті 127 Статуту солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року №1075-XIV (надалі Закон №1075-XIV).

Згідно статті 1 Закону №1075-XIV, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Стаття 3 №1075-XIV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.

Згідно статті 7 Закону №1075-XIV, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Згідно статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Вирішуючи заявленій спір по суті та надаючи оцінку доводам сторін суд виходить із того, що на час проведення службового розслідування та видання наказу за його результатами, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Частиною 4 статті 3 Закону №160-IX встановлено, що переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до положень п.п.2-6 статті 8 Закону №160-IX у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань. За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Судом встановлено, що за результатами проведення службового розслідування складено Акт проведення службового розслідування від 12.05.2020 року (а.с.62-66).

Частиною 7 статті 8 Закону №160-IX встановлено, що якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У матеріалах справи наявний наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування» від 14.05.2020 року №112 яким, зокрема, наказано відповідно до пункту 2 статті 5 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», заступника командира 3 роти охорони з морально-психологічного забезпечення батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , за невжиття належних заходів щодо запобігання розкрадання (розукомплектування) техніки, притягнути до матеріальної відповідальності у розмірі 31184 грн. 50 коп. (з урахуванням кратності) (а.с.67-68).

Відповідно до статті 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що для вирішення питання про відшкодування завданої шкоди у судовому порядку необхідним є факт відмови винної особи від її добровільного відшкодування.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.05.2020 року №111 вбачається, що відповідачем було подано рапорт (вх.. №1095/2 від 14.05.2020) відповідно до якого наказано утримати з розрахунку при звільненні в розмірі 50% від суми завданих збитків за втрачене майно технічної частини (розкомплектованість техніки «Національної економіки») згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 14.05.2020. (а.с.59). Факт виконання вищенаведеного наказу, а саме утримання відшкодування завданих збитків в сумі 15 592,25 грн., підтверджується розрахунковоплатіжною відомостю №206 на виплату грошового забезпечення особам офіцерського складу, військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом при звільненні з військової частини НОМЕР_1 в травні 2020 року (а.с.76).

Тобто, до дня виключення зі списків особової частини завдану шкоду у повному обсязі позивачем не відшкодовано, а саме невідшкодованою залишилась сума у розмірі 15 592 грн. 25 коп.

Окрім того, позивач листом від 25 травня 2020 року запропонував ОСОБА_1 добровільно відшкодувати вартість втраченого майна в сумі 15 592,25 грн., або передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно (а.с.78-79).

Однак, відповіді на вказану пропозицію позивач не отримував.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач був ознайомлений із фактом притягнення його до матеріальної відповідальності та погодився добровільно відшкодувати суму завданих збитків, зокрема шляхом утримання з розрахунку при звільненні в розмірі 50% від суми завданих збитків за втрачене майно технічної частини (розкомплектованість техніки «Національної економіки») згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 14.05.2020 року, однак добровільно не відшкодував суму завданої шкоди у повному обсязі.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 15 592,25 грн. - підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат
Зважаючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 15 592,25 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 ) завдану матеріальну шкоду у сумі 15 592 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні) 25 коп. на користь військової частини НОМЕР_1 за наступними реквізитами: отримувач - військова частина НОМЕР_1 , , банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, розрахунковий рахунок - НОМЕР_3 , призначення платежу (2101020; відшкодування вартості втраченого майна).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.