Справа № 540/476/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/476/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Беспалова О.С. про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.08.2019 року в рамках виконавчого провадження № 56720828 з примусового виконання постанови № 252159, виданої 28.04.2018 р. Управлінням патрульної поліції в Херсонській області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час здійснення примусового виконання постанови № 252159, виданої 28.04.2018 р. Управлінням патрульної поліції в Херсонській області, відповідачем не вжито заходів, направлених на її реальне виконання, а тому постанова про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 56720828 підлягає скасуванню. Порушене право обґрунтовує наявністю в Єдиному реєстрі боржників відомостей щодо себе (внесених в рамках згаданого виконавчого провадження), та тим, що винесена державним виконавцем постанова не є підставою для виключення відносно нього відповідних записів.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року провадження у справі відкрито.

Справу визначено розглядати в порядку письмового провадження з дотриманням вимог ст. 287 КАС України, зокрема, щодо скорочених строків розгляду зазначеної категорії справ.

24.02.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлених позовних вимог він не визнає. Зазначає, що 05.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , здійснювались заходи для встановлення майна та доходів з метою звернення стягнення на них.

Жодних доказів до відзиву відповідачем не додано у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищено за минуванням терміну зберігання завершеного виконавчого провадження.

Підсумовуючи викладене, відповідач вважає свої дії при виконанні виконавчого провадження №56720828 правомірними, просить відмовити в задоволенні позову.

Положеннями ч.4 ст.287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частинами 2 та 3 статті 268 КАС України передбачено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням того, що ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі направлена відповідачу засобами електронної пошти (підтвердження містять матеріали адміністративної справи), суд вважає його належним чином повідомленими про місце судового розгляду та порядок в якому буде розглянута справа.

Представнику позивача ухвала про відкриття провадження у справі вручена особисто, що підтверджується наявною в справі розпискою.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з урахуванням скорочених строків розгляду справ даної категорії та відсутності клопотань сторін про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, з наданих позивачем матеріалів вбачається, що 03.08.2018 року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Беспаловим О.С. відкрито виконавче провадження №56720828.

05.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в якій зазначено звернути стягнення на дохід боржника, який він отримує у ФОП ОСОБА_2

29.05.2020 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу.

Як стверджує позивач та не спростовано Комсомольським РВ ДВС, 28.01.2021 року з листа відповідача ОСОБА_1 стало відомо про обставини означеного виконавчого провадження. Не погодившись з результатами провадження та його наслідками позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, першочергово суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно положень ч.1 ст.9, ч.1 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.77 КАС України передбачено, що в разі якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В даному конкретному випадку, судом витребувано від органу Державної виконавчої служби матеріали виконавчого провадження №56720828, проте надані вони не були у зв`язку зі знищенням за закінчення однорічного строку зберігання, передбаченого п.2 Розд. ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5.

Суд вказує, що дійсно, на підставі наведеної норми, виконавче провадження №56720828 підлягало знищенню в 2021 році.

Разом з тим, доказів знищення матеріалів виконавчого провадження (актів про вилучення для знищення документів) відповідачем не надано. Окрім викладеного, чинними є норми Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5).

Розділом ІV Положення № 2432/5 "Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження" передбачається, що державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Розділом VIIІ "Передача документів виконавчого провадження до електронного архіву" Положення № 2432/5 передбачається, що до електронного архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця передаються усі матеріали щодо завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих проваджень, які внесені до бази даних Системи.

Передача завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих проваджень на зберігання до електронного архіву здійснюється системою один раз на півроку, про що формується здавальний опис.

Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років.

Строки зберігання завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих проваджень в електронному архіві обчислюються з 01 січня року, наступного за роком завершення.

За інформацією електронного архіву щороку формується акт вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився, у якому зазначаються: номер виконавчого провадження; відомості про виконавчий документ (номер, коли та ким виданий); категорія стягнення за виконавчим документом; відомості про стягувача та боржника; початкова та кінцева дати виконавчого провадження (дата відкриття, дата та підстави завершення виконавчого провадження); дата передачі до електронного архіву; дата знищення виконавчого провадження.

З аналізу викладеного вбачається, що інформація про виконавче провадження та усі наявні в ньому матеріали в сканованому вигляді має зберігатись в електронному архіві, незважаючи на знищення самих матеріалів. Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано, чому на виконання ухвали суду не надано ані матеріалів виконавчого провадження, ані їх електронної копії.

З урахуванням наведеного та керуючись ч. 6 ст.77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (ст. 3 Закону України № 1404).

Частиною п`ятою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно вимог частини сьомої статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В даному конкретному випадку визнається сторонами, отже на підставі ч.1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню те, що відомості відносно ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру боржників при відкритті виконавчого провадження.

Беззаперечним є те, що наявність відомостей в зазначеному реєстрі обмежує можливість позивача вільно розпоряджатись належним йому майном, вчиняти правочини, що підлягають нотаріальному оформленню. А тому, будь-які дії, направлені на внесення таких відомостей до реєстру становить законний інтерес ОСОБА_1 , який на підставі ст. 5 КАС України підлягає судовому захисту.

Конкретний інтерес позивача в оскарженні саме постанови про повернення виконавчого документа стягувачу суд вбачає як спір за результатом якого ОСОБА_1 (в разі позитивного рішення суду) намагається отримати можливість вирішити питання щодо виключення відносно себе відомостей з Єдиного реєстру боржників з використанням передбачених законом правових процедур в межах чинного виконавчого провадження.

В свою чергу можливість досягти бажаного позивачем результату за відсутності виконавчого документа на виконанні органів Державної Виконавчої Служби, наразі, є законодавчо обмеженою.

Згідно до ст. 10 Закону України № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписи ст. 18 Закону України № 1404 закріплюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 КАС України).

Відповідно приписів п.5 ч.1 ст. 37 КАС України, виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема в разі, коли у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Таким чином, при наданні оцінки правомірності постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.05.2019 року по виконавчому провадженні №56720828 перевірці підлягає відповідність обставин, наведених в постанові, а також обсяг і якість виконавчих дій, спрямованих на добросовісне виконання виконавчого документа.

Суд звертає увагу на імперативні приписи ч.2 ст. 37 Закону № 1404 відповідно яких - про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Відповідно до вимог п. 8 Розділу І наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" (далі - Інструкція) встановлено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено обов`язок державного виконавця здійснювати заходи на примусове виконання рішення, у спосіб та порядок, який встановлено чинним законодавством, в разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу обов`язковим є складення відповідного акту.

В даному конкретному випадку в якості підстави для повернення виконавчого документа стягувачу зазначена неможливість встановити місце проживання та місцезнаходження боржника.

Водночас передбачених законом актів, що підтверджують зазначені в оскарженій постанові підстави надані суду матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, суд зазначає про необґрунтованість посилання відповідача на неможливість встановлення місця проживання боржника, оскільки з постанов державного виконавця вбачається, що йому було відомо про адресу ОСОБА_1 . Актуальність цієї адреси підтверджується відміткою про реєстрацію місця його проживання проставленої в паспорті позивача.

Доказів того, що державним виконавцем було здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі матеріали виконавчого провадження також не містять.

Отже, наявними в справі матеріалами не підтверджено, що під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем вчинялись дії направлені на встановлення місця перебування боржника.

Окрім наведеного, позивачем надано докази свого працевлаштування в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в період проведення виконавчих дій в рамках провадження №56720828 та отримання ним доходу в цей період (а.с.20-22).

Тобто, під час здійснення примусового виконання, державний виконавець, об`єктивно мав можливість вжити дій щодо фактичного виконання постанови № 252159, виданої 28.04.2018 р. Управлінням патрульної поліції в Херсонській області. За існування такої можливості правові підстави у відповідача для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутніми.

Також, суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.02.2019 року, проте, будь-які докази надсилання наведеного документа виконавцю - ФОП ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні, тоді як позивачем надано довідку ОСОБА_2 в якій вона стверджує про відсутність кореспонденції з Корабельного РВДВС в період з 05.02.2019 року.

Тобто, докази звернення державним виконавцем до виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.02.2019 року в матеріалах справи відсутні.

З наведеного вбачається, що відповідачем не доведено вжиття ним вичерпних заходів з метою фактичного виконання виконавчого документа. За наявності реальної можливості стягнення з боржника коштів в рахунок виконання боргу (зокрема щодо відрахувань з заробітної плати), направлених на це дій не вжито.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вживав заходів з метою встановлення місця проживання та місцезнаходження боржника.

Натомість, в якості підстави для повернення виконавчого документа відповідачем обрано не відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а неможливість встановити місце проживання та місцезнаходження боржника, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що державним виконавцем не було вжито заходів, передбачених чинним законодавством, щодо примусового виконання виконавчого документа - постанови № 252159, виданої 28.04.2018 р. Управлінням патрульної поліції в Херсонській області.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу державного виконавця є неправомірною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї постанови від 29.05.2019 р. у виконавчому провадженні № 56720828 про повернення виконавчого документу стягувачу, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки позов задоволено в повному обсязі заявлених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Беспалова Олексія Сергійовича про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.05.2019 року в рамках виконавчого провадження № 56720828 з примусового виконання постанови № 252159, виданої 28.04.2018 р. Управлінням патрульної поліції в Херсонській області.

Стягнути з Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Код , місцезнаходження: 73027, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 105000000