Справа № 340/4512/20
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/4512/20

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати накази: № 93/ОС від 01.07.2020 р. Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в частині звільнення ОСОБА_1 (Одеса); наказ № 148/ОС від 15 вересня 2020 р. (Одеса) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 01.07.2020 № 93/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним і неправомірним звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки по Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України та поновити ОСОБА_1 на службі в ДКВС на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 15.09.2020 року;

- стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (Одеса) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15.09.2020 р. по день постановлення рішення суду без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць;

- постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в ДКВС на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та стягнення заробітної плати за один місяць звернути до негайного виконання;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, відповідно до наказу від 01.07.2020 № 93/ОС-20 та наказу від 15.09.2020 № 148/ОС-20 «Про внесення змін до наказу від 01.07.2020 № 93/ОС-20» Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції його протиправно звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «про національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів).

Зазначає, що оскаржувані накази являються незаконними, протиправними та такими, що мають бути скасованими з подальшим його поновленням на роботі, оскільки його звільнення являється неправомірним. Позивач указує, що при вирішенні питання про звільнення його у зв`язку зі скороченням штатів, відповідачем не було оцінено та враховане переважне право позивача на залишення на посаді. Вказує, що діючим законодавством передбачено, що власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Проте, відповідач не запропонував позивачу жодної відповідної посади.

19 жовтня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду залишено дану позовну заяву без руху та встановлено час для виправлення недоліків (Т.1 а.с.113).

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження (Т.1 а.с.1-2).

20 листопада 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та відкладено проведення підготовчого засідання на іншу дату (Т.1 а.с. 142).

10 грудня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду застосовано та стягнуто з відповідача штраф за невиконання ухвали суду про витребування документів (Т.1 а.с.194-195).

10 грудня 2020 року ухвалою суду відмовлено в задоволені клопотання представника про витребування додаткових доказів та відкладено проведення підготовчого провадження (Т.1 а.с.196-197).

11 грудня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника про повернення судового збору (Т.1 а.с.193).

29 грудня 2020 року ухвалою суду повторно накладено та стягнуто з відповідача штраф (Т.1 а.с.211-212).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1 а.с.213).

20 січня 2021 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суд задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи (Т.2 а.с.18).

Відзив відповідачем - Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до суду не надано.

Представник позивача та представник третьої особи до суду надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причина неявки суду невідома.

Враховуючи зазначене, суд вирішив подальший розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з лютого 2018 року по березень 2020 року ОСОБА_1 займав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки по Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Управління внутрішньої безпеки Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до Наказу від 23.02.2020 № 178/ОС-20, ОСОБА_1 (НОМЕР_1) підполковника внутрішньої служби, звільнено з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки по Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції управління внутрішньої безпеки Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України 26 березня 2020 року за власною ініціативою відповідно до ч.5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п.1 ч.1, ч.7 ст. 65 Закону України «Про Націанальну поліцію» та направлено для подальшого проходження служби до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (Т.1 а.с.16).

Наказом від 25.03.2020 № 38/ос Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, підполковника внуштрішньої служби ОСОБА_1 (НОМЕР_2) було призначено відповідно до абзацу 3 пункту 2 (на рівнозначну посаду - за ініціативою поліцейського) частини 1, частин 7-9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» па посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань га пробації Міністерства юстиції 27 березня 2020 року, який прибув для подальшого проходження служби з Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерства юстиції України (Т.1 а.с.17).

22.04.2020 ОСОБА_1 попереджено про скорочення (Т.1 а.с.18-19).

Відповідно до Наказу від 01.07.2020 № 93/ОС звільнено підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (НОМЕР_2) старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01 липня 2020 року, відповідно до п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (Т.1 а.с.21).

У подальшому згідно наказу від 15.09.2020 № 148/ОС «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 01.07.2020 № 93/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » внесено зміни до наказу від 01.07.2020 № 93/ОС стосовно дати звільнення з 01 липня 2020 року на 15 вересня 2020 року (Т.1 а.с.22).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV вед 23.06.2005 (далі - Закон про ДКВС України), Законом України «Про Національну поліцію України» № 580-УШ від 02.07.2015 (далі - Закон про Національну поліцію).

Відповідно до ст. 1 Закону про ДКВС України на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України (ст. 3 цього ж Закону про ДКВС України).

Структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорон здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

До персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» Державну пенітенціарну службу України ліквідовано, а завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації покладено на Міністерство юстиції України.

Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Адміністрації ДКВС України) утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 709 «Про утворення міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань» та є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції України.

Штат Адміністрації ДКВС України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.11.2017 № 4681/к «Про затвердження штату Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України».

Наказом Міністерства юстиції України від 10.12.2018 № 4591/к «Про затвердження штату Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України» затверджено новий штат Адміністрації ДКВС України, з одночасним скасуванням наказу Міністерства юстиції України від 29.11.2017 № 4681/к.

Відповідно до Положення про Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 січня 2020 року № 152/5 (далі - Положення) Адміністрація ДКВС України є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) вищого рівня. Діяльність Адміністрації ДКВС України спрямовується та координується заступником Міністра юстиції України відповідно до розподілу обов`язків.

Адміністрація ДКВС України є органом Державної кримінально-виконавчої служби України.

Адміністрацію ДКВС України очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Державним секретарем Мін`юсту в установленому законодавством порядку.

Відповідно до розділу 11 Положення, начальник Адміністрації ДКВС України в межах повноважень, зокрема, призначає та звільняє з посад персонал Адміністрації ДКВС України в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами.

Позивач проходив службу у Відділі внутрішньої безпеки по Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання покарань Міністерства юстиції України Управління внутрішньої безпеки Адміністрації державної кримінально-виконавчої служби України, який здійснює оперативне обслуговування Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України та підпорядкованих йому органів, установ та державних підприємств розташованих в Одеській, Миколаївській, Херсонській та Кіровоградській областях.

Управління внутрішньої безпеки безпосередньо підпорядковується начальнику Адміністрації ДКВС України та перебуває в оперативному підпорядкуванні Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України та органів юстиції Міністерства юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2020 № 201/к до штату Адміністрації ДКВС України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.12.2018 № 4591/к, внесено зміни, зокрема виведено поза штат Управління внутрішньої безпеки та скорочено штатні посади начальника сектору внутрішньої безпеки по Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції і посади старших оперуповноважених в особливо важливих справах.

30.04.2020 ОСОБА_1 попереджено про скорочення (Т.1 а.с.18-19).

Відповідно до ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За загальним правилом, під час вирішення адміністративних спорів з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, у цьому випадку Закону України "Про Національну поліцію". Але, у випадках не врегульованих спеціальним законодавством, підлягає застосування трудового законодавства.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.58 Закону України «Про Національну поліцію України», призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

Ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачається право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідно до пояснень позивача, що не було сростовано під час розгляду справи відповідачем, ОСОБА_1 було надано згоду на переведення і заняття вакантної посади за п.1, 2 згідно попередження про скорочення, однак позивачеві було повідомлено, що вільні вакантні посади вже зайняті.

За поясненнями позивача, в подальшому, жодної іншої посади, відповідачем йому не пропонувалось, від жодної посади він не відмовлявся. Доказів відмови позивача від інших посад відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в органах ДКВС України при реорганізації відповідно до вимоги ч. 5 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що відповідачем по справі не надано відзиву на позовну заяву та норму ч. 4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, де зазначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. За даних обставин, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним і неправомірним звільнення ОСОБА_1 обґрунтованими.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що наказ № 93/ОС від 01.07.2020 Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в частині звільнення ОСОБА_1 (Одеса) та наказ № 148/ОС від 15.09.2020 (Одеса) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 01.07.2020 № 93/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно, протиправність наказів № 93/ОС від 01.07.2020 та № 148/ОС від 15.09.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » прямо вказує на наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено (постанова Верховного Суду України від 28.10.2014).

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача зі займаної посади, він підлягає поновленню саме на ній з 16.09.2020 (наступного робочого дня після незаконного звільнення).

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі також - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року у справі №21-395а13.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок №100).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати, передбаченої цим Порядком застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Так, кількість робочих днів за період вимушеного прогулу позивача з 15.09.2020 по 19.02.2021, становить 110 робочих днів.

Згідно довідки Південного міжорегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 07.10.2020 №3.1/10418 (Т.1 а.с.23) середньоденний розмір заробітної плати позивача, розрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, складає 492,62 грн.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, яка належить до виплати ОСОБА_1 становить 54188,2 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства ( ПДФО 18%, військовий збір 1,5%).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України)

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що в ході розгляду справи відповідачами не наведено обставин, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення.

Пунктами 2, 3 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити постанову до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ № 93/ОС від 01.07.2020 Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправними та скасувати наказ № 148/ОС від 15.09.2020 Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 01.07.2020 № 93/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 16 вересня 2020 року.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 вересня 2020 року по 19 лютого 2021 року у сумі 54188,2 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 16 вересня 2020 року та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах сум стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула