Справа № 320/8154/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Київ № 320/8154/20

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборського А.В. від 30 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за невиконання вимог виконавчого документа (рішення суду) - ВП №62300038;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборського А.В. від 30 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за невиконання вимог виконавчого документа (рішення суду) - ВП №62300038.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , після чого розмір пенсії зменшився, тому позивач виплачує пенсію у попередньому розмірі. Вважає, що рішення Київського окружного адміністративного суду виконано, в зв`язку із чим підстав для накладення на ГУ ПФУ у Київській області штрафу, відповідно до оскаржуваної постанови, не має.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що боржником рішення суду в повному обсязі не виконано, проведено перерахунок пенсії всупереч ухвали суду від 25.07.2019 року, а відтак у відповідача були наявні підстави для винесення постанови про накладення штрафу від 30 липня 2020 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10 вересня 2018 року рішенням Київського окружного адміністративного суду було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , яким зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 01 травня 2018 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 суд роз`яснив виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі № 810/3568/18.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/3568/18, 16 січня 2019 року позивачем, починаючи з 14 грудня 2018 року здійснено нарахування пенсії.

Згідно ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року замінено сторону виконавчого провадження а саме боржника на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

18 червня 2020 р. до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2020 р. ВП № 62300038, якою зобов`язано Броварське управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 01 травня 2018 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

У відповідь Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області був наданий лист від 24 червня 2020 р. №1000-0805-8/51086 про те, що після проведення перерахунку пенсії на виконання зазначеного рішення, розмір пенсії зменшується, відтак пенсія стягувачу виплачується в попередньому розмірі.

Вважаючи рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року невиконаних, відповідачем була винесена постанова від 30 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за невиконання вимог виконавчого документа (рішення суду) у ВП №62300038.

Незгода позивача із прийнятою постановою, зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз зазначеного свідчить, що Законом №1404-VIII встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року суд роз`яснив виконання рішення суду від 10.09.2018 у справі № 810/3568/18, а саме зазначив, що до позивача застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Так, ч. З ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII встановлено, що мінімальна зарплата на 01.01.2018 складає 3723,00 гри.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основний розмір пенсії позивача має скласти 5x3723,00 = 18615,00 грн.

Таким чином, суд зазначив конкретну суму основного розміру пенсії ОСОБА_1 , яку повинно перерахувати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Проте, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, позивачем до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень було подано листа за № 1000-0805-8/51086 від 24.06.2020 року, яким позивач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 за іншими параметрами, тобто всупереч вимогам суду, зазначеним у рішенні Київського окружного адміністративного суду та ухвалі суду від 25.07.2020 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не було виконано у повному обсязі рішення суду по справі № 810/3568/18, відтак винесена відповідачем постанова про накладення штрафу від 30.07.2020 року у ВП №62300038 є законною та обґрунтованою.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не було виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018, з огляду на що постанова від 30.07.2020 винесена правомірно та скасуванню не підлягає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255,287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Н.Г. Вєкуа