Справа № 360/5031/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

25 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5031/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 грудня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Лисичанську) з такими вимогами:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначені позивачу пенсії згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

скасувати рішення від 09 грудня 2020 року № 32 «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 08 грудня 2020 року, маючи страховий стаж роботи 38 років 09 місяців 27 днів, який підтверджено записами, наявними в трудовій книжці, і іншими документами та даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу, із них навчання 2 роки 10 місяців, строкова військова служба 02 роки 01 місяць 19 днів, звернувся до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком. Підставою для звернення до відповідача є те, що позивач під час строкової служби в лавах радянської армії брав участь у бойових діях в складі обмеженого контингенту по виконанню інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан в період з 07 січня 1985 по 12 грудня 1986 роки і є учасником бойових дій, що підтверджено записами у військовому квитку та посвідченням про пільги від 04 березня 1987 року серії НОМЕР_1 , та посвідченням учасника бойових дій від 17 липня 1996 року серії НОМЕР_2 , які видавалися Лисичанським міським військовим комісаріатом.

Відповідач рішенням від 09 грудня 2020 року № 32 відмовив позивачу в призначенні пенсії та зазначив, що при зверненні позивачем не надано документ про період участі в бойових діях.

Позивач з такою відмовою не згоден, оскільки наданими відповідачу документами підтверджено, що 24 жовтня 1984 року у зв`язку з призовом на строкову службу до лав радянської армії позивач був мобілізований і йому виданий військовий квиток серії НОМЕР_3 . З 27 жовтня 1984 року по 04 січня 1985 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , з 07 січня 1985 року по 12 грудня 1986 року в військовій частині польова пошта НОМЕР_5 в складі обмеженого контингенту радянських військ в населеному пункті Баграм в Республіці Афганістан, найменування військово облікової спеціальності та посадової кваліфікації позивача водій автомобіля, 12 грудня 1986 року звільнений в запас.

Разом з вказаними документами позивачем до відповідача також надано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що знають позивача по періоду військової служби в Демократичній Республіці Афганістан. Однак відповідач не прийняв заяви свідків як доказ проходження позивачем військової служби.

Зважаючи на вищевикладене позивач вважає, що має право на призначення йому пенсії згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та його позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Ухвалою від 30 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 44-45).

Від УПФУ в м. Лисичанську 22 січня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 50-51).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення 08 грудня 2020 року має страховий стаж роботи, який підтверджено записами, наявними в трудовій книжці і іншими документами та даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу, 38 років 09 місяців 27 днів, із них навчання 2 роки 10 місяців, строкова військова служба 02 роки 01 місяць 19 днів.

Згідно з Порядком № 22-1 для підтвердження права на дострокове призначення пенсії за віком надаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій, довідка про період участі у бойових діях в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При зверненні позивача за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надано документ про період участі у бойових діях, що свідчить про не підтвердження позивачем права на призначення пенсії за віком за вказаним пунктом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорту громадянина України, картки платника податків встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 (арк. спр. 7-8).

Позивач 08 грудня 2020 року звернувся до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», разом з якою надав: трудову книжку від 10.08.1984 серії НОМЕР_7 , диплом від 18.07.1984 серії НОМЕР_8 , військовий квиток від 18.10.1984 серії НОМЕР_3 , індивідуальні відомості про застраховану особу, що містить Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, від 08.12.2020, посвідчення УБД від 17.07.1996 серії НОМЕР_9 , довідку Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 12.09.2016 № ОГ/100243, від 21.12.2016 № 485, від 24.11.2020 № ВОБ/64 (арк. спр. 61-81).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком складає 38 років 09 місяці 27 днів (арк. спр. 60).

Відповідно до протоколу УПФУ в м. Лисичанську б/д та б/н позивач не має права на пенсію (арк. спр. 56).

Рішенням від 09 грудня 2020 року № 632 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » УПФУ в м. Лисичанську відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність права на пенсію, оскільки при зверненні за призначенням пенсії не надано документ про період участі в бойових діях (арк. спр. 55).

Дослідженням наданих позивачем документів встановлено таке.

Записами в трудовій книжці позивача від 10.08.1984 серії НОМЕР_7 та військовому квитку від 18.10.1984 серії НОМЕР_3 підтверджено, що в період з 24 жовтня 1984 року по 20 грудня 1986 року позивач проходив військову строкову службу, з 27 жовтня 1984 року по 04 січня 1985 року позивач проходив військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_4 , з 07 січня 1985 року по 12 грудня 1986 року в військовій частині польова пошта НОМЕР_5 . Також у військовому квитку вказано, що за період служби в військовій частині НОМЕР_5 з 07 січня 1985 року по 12 грудня 1986 року дає право на пільги, встановлені постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17.01.1983 (арк. спр. 9-11, 66-72).

Обліково-послужна картка до військового квитка від 18.10.1984 серії НОМЕР_3 не містить відомостей про участь позивача в бою, бойові поранення, контузії, ураження (арк. спр. 15).

Позивачу видано посвідчення про право на пільги від 04.03.1987 серії НОМЕР_1 , яким підтверджено право позивача на пільги, встановлені постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17.01.1983, та посвідчення учасника бойових дій від 17.07.1996 серії НОМЕР_2 , яким підтверджено право позивача на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (арк. спр. 16).

Згідно з архівними виписками та довідками Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Узбекистан від 21 грудня 2016 року № 461п, № 465п: за наказами командира в/ч НОМЕР_4 м. Самарканд від 27.10.1984 № 253 та від 04.01.1985 № 3 ОСОБА_1 у період з 24.10.1984 по 05.01.1985 був зарахований до списків особового складу частини, виключений для подальшого проходження служби в в/ч НОМЕР_10 м. Ташкент; за наказом в/ч п/п НОМЕР_5 с. Баграм від 07.01.1985 № 3 ОСОБА_1 зарахований з 07.01.1985 на всі види забезпечення військової частини; накази командира в/ч НОМЕР_5 з 9 грудня по 25 грудня 1986 року та книги алфавітного обліку на зберігання до архіву не надходили (арк. спр. 17-21).

Також позивачем надано нотаріально засвідчені заяву ОСОБА_2 від 18.11.2020 разом з копіями військового квитка від 18.10.1984 серії НОМЕР_11 та посвідчення УБД від 03.03.1997 серії НОМЕР_12 , виданими на ім`я ОСОБА_2 , дослідженням яких встановлено, що ОСОБА_2 проходив строкову службу в в/ч п/п НОМЕР_5 у період з 07 січня 1984 року по 12 лютого 1987 року на території Демократичної Республіки Афганістан, разом з ним проходив службу з 07 січня 1985 року по 12 грудня 1986 року ОСОБА_1 , який перебував механіком-водієм у військовій частині (арк. спр. 22-27).

З нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 02.12.2020, копій військового квитка від 20.10.1984 серії НОМЕР_13 та посвідчення УБД від 13.11.2012 серії НОМЕР_14 , виданих на ім`я ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_3 проходив строкову службу в в/ч п/п НОМЕР_5 у період з 07 січня 1985 року по 01 листопада 1986 року на території Демократичної Республіки Афганістан, спільно з ним з 07 січня 1985 року по 02 листопада 1986 року проходив службу ОСОБА_1 , який перебував механіком-водієм у військовій частині (арк. спр. 28-34).

В листі військового комісара Лисичанського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.11.2020 № ВОБ/64 вказано, що відповідно до запису у військовому квитку ОСОБА_1 зазначено, що він проходив військову строкову службу у в/ч п.п. НОМЕР_5 з 07.01.1985 по 12.12.1986 та має право на пільги, але не вказано, що ця військова частина перебувала на території Республіки Афганістан. Також у копіях відповідей з архівів на запити ОСОБА_1 підтверджень щодо проходження ним строкової військової служби в Республіці Афганістан не значиться. Інших даних щодо проходження ОСОБА_1 військово строкової служби у ДРА в Лисичанському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не має (арк. спр. 39).

В листі військового комісара Лисичанського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.11.2020 № ВОБ/64 вказано, що відповідно до копії архівної виписки з Центрального архіву МО Республіки Узбекистан від 08.01.2019 № 461п, рядового ОСОБА_1 наказом командира військової частини п.п. НОМЕР_5 с. Баграм Республіки Афганістан від 07.01.1985 № 3 зараховано на всі види забезпечення до військової частини. Архівних даних щодо виключення зі списків особового складу військової частини у Лисичанському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки відсутні (арк. спр. 79).

Згідно з довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 12.09.2016 № ОГ/100243 документи військових частин НОМЕР_4 за 1984-1985 роки та 77926 за 1985-1986 роки на зберігання до Центрального архіву не надходили (арк. спр. 80).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульоване статтею 115 Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтями 4 та 5 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII) передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, відповідно до якого бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, проходили в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі Порядок № 22-1), визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема є посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Згідно з додатком № 2 у довідці про проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку повинно бути зазначено загальну кількість років, місяців і днів такої служби. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналіз пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку, що правом на дострокове призначення пенсії за визначених умов, наділені не всі військовослужбовці, а тільки ті, які брали участь:

у бойових діях;

в антитерористичній операції в районах її проведення;

у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення;

а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення.

При цьому, згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 належними документами, що підтверджують особливий статус таких осіб, є посвідчення учасника бойових дій та довідка уповноваженого органу, зокрема військового комісаріату, військової частини, архівної установи, в якій повинно бути зазначено загальну кількість років, місяців і днів такої служби.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що надання разом із заявою про призначення пенсії тільки посвідчення, яке підтверджує статус військовослужбовця як учасника бойових дій, недостатньо для підтвердження права такої особи на пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки разом з таким посвідченням в обов`язковому порядку має надаватися також відповідна довідка, визначена в додатку 2 до Постанови № 637.

Як слідує з вищеописаних матеріалів справи, позивачем разом з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV не надано до УПФУ в м. Лисичанську довідку згідно з додатком 2 до Постанови № 637.

Суд встановив, що надані позивачем разом із заявою документи містять інформацію виключно про період проходження позивачем військової строкової служби у військовій частині, що була розташована на території Демократичної Республіки Афганістан селище Баграм, в період проведення бойових дій на території Афганістану, визначений в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63, 1985-1986 роки.

Проте вказані документи не містять жодних відомостей про участь позивача в бойових діях.

Таким чином наданими позивачем документами не підтверджено, що він віднесений до військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, тому має право на дострокове призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

Пояснення свідків, на які посилається позивач у позовній заяві, як на докази, які мають бути враховані відповідачем при прийнятті рішення про призначення пенсії позивачу згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV замість довідки згідно з додатком 2 до Постанови № 637, також не містять жодних відомостей про участь позивача в бойових діях під час проходження військової строкової служби в військовій частині 77296, розташованій на території Демократичної Республіки Афганістан.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає твердження позивача, що наданим пакетом документів у повній мірі підтверджено його право на призначення пенсії згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, такими, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи позивача не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, рішення УПФУ в м. Лисичанську від 09 грудня 2020 року № 32 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Тому вимога позивача про скасування вказаного рішення є безпідставною та в її задоволенні слід відмовити.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення основної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Лисичанську від 09 грудня 2020 року № 32, в їх задоволенні слід також відмовити.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у межах спірних правовідносин згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця В. Сосюри, будинок 347, код за ) про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова