Справа № 804/875/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року Справа № 804/875/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
позивач представник позивача ОСОБА_1 Самуха А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.02.2017 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив:
- визнати протиправним та скасувати Наказ заступника голови комісії з реорганізації Держветфітослужби України М.С.Лемака від 16 вересня 2016р. № 1063-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровські області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області з 16 вересня 2016 року;
- зобов`язати Державну служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- допустити рішення суду до негайного виконання.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він перебував на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області з 03.11.2014 року. Проте Наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України №1063-к від 16 вересня 2016 року позивача звільнено з займаної посади у зв`язку із реорганізацією Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області відповідно до п.1. ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Оскаржуваний наказ позивач вважає незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, оскільки при видачі вказаного наказу відповідачем допущено суттєві порушення норм трудового законодавства України. З огляду на викладене, позивач вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
22.05.2017 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
23.08.2017 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі № 804/875/17 - залишено без змін.
11.11.2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року скасовано, справу № 804/875/17 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Висновками Верховного суду вказано, що суду першої інстанції слід з`ясувати факт обізнаності скаржника із переліком пропонованих йому вакантних посад, перелічених в листі ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 16.05.2016 № 01/96; дійсну дату ознайомлення позивача із вказаним переліком; наявність доказів відмови від запропонованих посад; а також надати оцінку критеріям рівнозначності даних посад посаді, яку обіймав позивач та наявності інших рівнозначних або нижчих вакантних посад протягом строку дії попередження, які могли бути запропоновані позивачу відповідно до його кваліфікації.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №804/875/17 було перерозподілено судді Горбалінському В.В .
Ухвалою суду від 30.11.2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 804/875/17 та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
21.12.2020 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Головним управлінням ветеринарної медицини в Дніпропетровській області також було видано наказ від 20.01.2016 №,01 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Дніпропетровської області", яким передбачені заходи по вивільненню працівників Головного управління ветеринарної медицини у Дніпропетровській області, підписаний саме позивачем.
Таким чином, твердження позивача про те, що його не було попереджено про можливе наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією не відповідає дійсності, так як він був головою комісії з реорганізації Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області.
Відповідач також вказує, що позивач помилково вважає, що до даних правовідносин застосовується пункт 1 частини першої ст. 87 Закону України. Так, виходячи із змісту пункту 1 частини 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", згідно із якою підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.
Відповідно до приписів ст. 42 КЗпП України та ст.87 Закону України «Про державну службу» не передбачено, що власник зобов`язаний пропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в новоутвореному органі, а лише повинен запропонувати рівноцінну посаду, а у разі відсутності такої - іншу роботу, посаду державної служби.
У даному випадку Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (лист від 16.05.2016 №01/96) позивачу пропонувались посади державної служби, однак він відмовився вказаної пропозиції.
Також відповідач зазначає, що Міністерством аграрної політики та продовольства України 28.04.2016 погоджено звільнення ОСОБА_1 .
Також звільнення ОСОБА_1 22.03.2016 погоджено Дніпропетровською обласною державною адміністрацією.
Таким чином, наказ Держветфітослужби України від 16.09.2016 № 1063-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління (ветеринарної медицини в Дніпропетровській області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області у зв`язку з реорганізацією Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області» виданий відповідно до норм чинного законодавства.
11.01.2021 року до суду представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ заступника голови комісії з реорганізації Держветфітослужби України М.С.Лемака від 16 вересня 2016 року №1063-1 к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головною управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровські області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області з 16 вересня 2016 року;
- допустити рішення суду до негайного виконання.
Ухвалою суду від 13.01.2021 року заяву про зміну позовних вимог прийнято судом до розгляду.
Ухвалою суду від 26.01.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
09.02.2021 року до суду від представника третьої особи надано письмові пояснення, відповідно до яких, останній проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та підтримав ті доводи та обґрунтування, які були вказані відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у поставної Верховного суду, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 перебував на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області з 03.11.2014 року відповідно до наказу Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 31.10.2014 року.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", створено: Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів. Установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Права та обов`язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері. Центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади (далі - Постанова КМУ № 1092) вирішено: 1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1; 2. Реорганізувати територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2.; 3. Установити, що територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
На виконання вказаних постанов Кабінету Міністрів України Держветфітослужбою України було видано наказ від 16.01.2016 року № 36 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби".
Головним управлінням ветеринарної медицини у Дніпропетровській області також було видано наказ від 20.01.2016 № 01 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Дніпропетровської області", яким передбачені заходи по вивільненню працівників Головного управління ветеринарної медицини у Дніпропетровській області.
Наказом Держпродспоживслужби від 13.07.2016 року № 195 було оголошено конкурс на зайняття вакантних посад державної служби, у тому числі на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Позивач взяв участь у даному конкурсі, проте за його результатами ОСОБА_1 посів четверте місце у підсумковому рейтинговому списку кандидатів на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України №1063-к від 16.09.2016 року позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку із реорганізацією Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до наказу №1063-к від 16.09.2016 року підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади є наказ Держветфітослужби від 16.01.2016 №36 «Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби», попередження про вивільнення, погодження Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.04.2016 року №37-25-4-7/6404, лист - пропозиція Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 23.08.2016 року №01/2350.
Отже, правомірність прийняття оскаржуваного наказу є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст.36 КЗпП України встановлено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу повідомити працівника про наступне вивільнення та працевлаштувати працівника.
Відтак щодо висновків Верховного суду про необхідність з`ясування факту обізнаності позивача із переліком пропонованих йому вакантних посад, перелічених в листі ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 16.05.2016 № 01/96, суд зазначає про таке.
Так, як встановлено судом, в матеріалах справи міститися лист в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 16.05.2016 року №01/96 «Про вакансії».
Зі змісту вказаного листа, видно, що адресатом вказаного листа є начальник Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області ОСОБА_1
Також у листі ОСОБА_1 запропоновано наступні вакантні посади:
- начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в м. Першотравенську;
- начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в Солонянському районі;
- начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії Управління Держпродспоживслужби в Томаківському районі.
Втім, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, вказаний лист не був доведений до відома ОСОБА_1 , тобто позивача не було ознайомлено з цим листом.
Також, в матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення вказаного листа на адресу позивача або направлення цього листа засобами електронного зв`язку.
Таким чином, суд вказує, що відповідач не вжив достатніх та належних заходів щодо повідомлення позивача про наявність вакантних посад.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до наданих суду документів та наявних матеріалів справи, встановлено також відсутність відмови позивача від запропонованих йому посад листом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 16.05.2016 року №01/96 «Про вакансії».
Таким чином, суд критично ставиться до тверджень відповідача, що видання Головним управлінням ветеринарної медицини у Дніпропетровській області наказу від 20.01.2016 № 01 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Дніпропетровської області" свідчить про належним чином здійснене попередження позивача про майбутнє вивільнення, з огляду на таке.
Як вже зазначалося судом, статтею 49-2 Кодексу законів про працю України врегульовано порядок вивільнення працівників.
Так, виходячи з аналізу вказаної норми видно, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Відтак, суд вказує, що видання Головним управлінням ветеринарної медицини у Дніпропетровській області наказу від 20.01.2016 № 01 "Про реорганізацію територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби Дніпропетровської області" та призначення позивача головою комісії з реорганізації Головного управління ветеринарної медицини у Дніпропетровській області, за умови відсутності персонального попередження, викладеного в документальній формі, свідчить саме про недотримання відповідачем процедури, визначеної статтею 49-2 КЗпП України.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №819/1121/17.
Крім того, вказані вище обставини підтверджуються поясненнями позивача, які були надані ним в якості свідка під час судового засідання.
Так, позивач, як свідок, зазначив, що його персонально про вивільнення не було попереджено, лист із пропонуванням йому вакантних посад не надходив та з таким листом не ознайомлений, а також позивач вказав, що інших документів із пропозиціями вакантних посад не отримував.
Отже, судом встановлено, що відповідачем не дотримано передбачений статтею 49-2 Кодексу законів про працю України порядок вивільнення позивача, а саме: позивача у встановлений строк не попереджено про наступне звільнення - за два місяці до такого та не запропоновано вакантні посади для переведення.
При цьому суд вказує, що не запропонування позивачу зайняття вакантної посади одночасно із попередженням про наступне вивільнення також суперечить вимогам статті 49-2 КЗпП.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.05.2020 року у справі № 825/2305/18.
Суд констатує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів факту дотримання ним установленої законом процедури звільнення позивача.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
За такого правового регулювання та обставин справи, суд доходить висновку про протиправність спірного наказу і наявність підстав для його скасування із поновленням позивача на роботі.
Відповідно до положень частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Виходячи з того, що позивача звільнено протиправно, то існують достатні підстави для його поновлення на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровські області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області.
Щодо виплати на користь позивача середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Як зазначено в пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку на останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).
Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Абзацами першим та другим пункту 10 розділу IV Порядку № 100 передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.
Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).
Так, судом встановлено, що згідно довідки про середню заробітну плату, виданої за підписом голови комісії з реорганізації та члену комісії з реорганізації, середньомісячний заробіток ОСОБА_1 за липень-серпень 2016 року становить - 7520,10 грн.
Середньоденний заробіток становить - 7520,10грн. * 2 (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні) / 45 (число відпрацьованих робочих днів (годин)) = 334,23 грн.
Також, встановлено, що період вимушеного прогулу позивача з 17.09.2016 по 26.11.2018 складає 564 календарних днів.
З урахуванням чого розраховано грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 17.09.2016 року по 26.11.2018 року без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, що (564 календарних днів х 334,23 грн.) = 188 505,72 грн.
Таким чином позовна вимога про зобов`язання Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу також підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Наказ заступника голови комісії з реорганізації Держветфітослужби України М.С.Лемака від 16 вересня 2016 року № 1063-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровські області - головного державного інспектора ветеринарної медицини Дніпропетровської області з 16 вересня 2016 року.
Допустити рішення суду до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 лютого 2021 року.

Суддя В.В. Горбалінський