Справа № 480/5228/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2021 р. Справа № 480/5228/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач займає посаду командира взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області. Керуючи службовим автомобілем, допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, в результаті чого обом автомобілям завдано значних механічних пошкоджень. На відповідача складено протокол ДПР 18 №277556 від 13.08.2020 за ст. 124 КУпАП та направлено для розгляду до суду. 04.05.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми провадження у адміністративній справі щодо відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, до уваги було взято Узагальнений науково-консультативний висновок Науково- консультативної ради при Вищому адміністративному суд України від 07.11.2017 року, яким встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Згідно з висновком експертного дослідження № 19/119/11-2/173ед від 02.09.2019 Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вартість матеріального збитку становить 362895,02 грн.
У п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України зазначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установи, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Договір про повну матеріальну відповідальність між сторонами не укладався.
Ухвалою суду від 10.09.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачу ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надсилалася за зареєстрованою адресою, та яка значиться як зареєстроване місце проживання особи у відділі реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" (а.с.68), та була врученою дружині - ОСОБА_2 (а.с.70). З урахуванням ч.4 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства поштове відправлення вважається врученим. Однак, станом на сьогодні, від відповідача відзиву на позов до суду не надходило.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 18.05.2016 №135 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.02.2019 №94 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.03.2019 №221 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції.
Вказане підтверджується копією послужного списку відповідача (а.с.5-10).
13.08.2019 відповідач, згідно з розстановкою сил та засобів роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області (а.с.11), ніс службу з охорони громадського порядку та нагляду за дорожнім рухом на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , який перебував на балансі Департаменту патрульної поліції (а.с.12-17,46).
13.08.2019 року о 07 год. 24 хв. в м. Суми на перехресті вул. Білопільський шлях та вул. 8 Марта відповідач керуючи службовим автомобілем СКС MOV- 04МП, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч на основний зелений сигнал світлофору, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем АЦПТ ГАЗ 5327, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив вимоги п. 16.6. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
На відповідача було складено протокол ДПР18 № 277556 від 13.08.2020 за ст. 124 КУпАП, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відібрані пояснення та направлено на розгляд до суду (а.с.18-26).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди обом автомобілям спричинено механічних пошкоджень. Згідно з висновком експертного дослідження №19/119/11-2/173ед від 02.09.2019 Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вартість матеріального збитку становить 362895,02 грн. (а.с.29-45).
04.05.2020 Ковпаківським районним судом м.Суми провадження у адміністративній справі щодо відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП закрили у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, до уваги було взято Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суд України від 07.11.2017 року, яким встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється (а.с.27-28).
Службовий автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 згідно відомостей свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Департаменту патрульної поліції (а.с.46), а тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати завданий матеріальний збиток, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до преамбули Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, тобто він є спеціальним нормативним актом, який регулює проходження служби в поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (статті 56, 59 Закону № 580-VIII).
Відповідно до статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Оскільки відповідач є працівником Національної поліції України, то до спірних правовідносинах застосуванню підлягає насамперед Закон № 580-VIII, який є основним нормативно-правовим актом, що регулює діяльність поліцейських.
Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
В даному випадку відповідач виконував трудові (службові) обов`язки, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, що підтверджено матеріалами справи.
Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем не засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності, а засновані на адміністративному (владному) підпорядкуванні, а тому цивільне законодавство до них не застосовується.
За загальним правилом, під час вирішення справ такої категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Водночас, норми, які б регулювали матеріальну відповідальність працівників поліції, заподіяну ними під час виконання службових обов`язків станом на час виникнення спірних правовідносин у Законі № 580-VIII відсутні.
При цьому, підстави, умови, порядок, межі і розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації, встановлені главою IX КЗпП України.
Відтак, враховуючи, що у Законі № 580-VIII відсутня норма щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським, а тому, суд приходить до висновку, що на поліцейського як на працівника поширюється трудове право, отже, при вирішенні даного спору слід керуватись Кодексом законів про працю (далі - КЗпП).
Так, згідно ч.ч.1,2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності, зокрема, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:
1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;
2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;
3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;
4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;
5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;
6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;
7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;
8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;
9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.
В даному випадку, судом не було встановлено наявність жодного з зазначених випадків, передбачених статтею 134 КЗпП України, які тягнуть за собою настання повної матеріальної відповідальності.
Таким чином, матеріальна відповідальність працівника в даному випадку у відповідності до ст. 132 КЗпП обмежується розміром середнього місячного заробітку.
Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, в зв`язку з чим клопотання позивача про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції не підлягає задоволенню.
Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2021.

Суддя І.Г. Шевченко