Справа № 391/5/21
Суддя: Червонописький В. С.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/5/21
Провадження № 2-а/391/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

з секретарем Степановою Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Компаніївка справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3598061 від 25.12.2020, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 25.12.2020 о 14 год. 53 хв. в м. Кременчук по вул. Олександра Сербиченка, 1-А керуючи автомобілем марки VOLKSWGEN TOUAR номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.9.2.б ПДР України. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення були допущені такі порушення: невірно зафіксована інформація про транспортний засіб, а саме марка та модель; не конкретизовано, якого саме напрямку повороту праворуч чи ліворуч не подано позивачем; в графі 7 постанови, незрозумілий запис, за допомогою якого неможливо ідентифікувати технічний засіб, що здійснював фіксацію правопорушення; інспектором не надано для огляду відеозапис вчинення правопорушення. Позивач зазначає, що здійснював рух по головній дорозі, яка має геометричний параметр, як заокругленість ліворуч, що є незмінною та передбачувальною дорожньою умовою, яку водії зобов`язані враховувати в незалежності від дій інших водіїв рухався по головній дорозі і наміру кудись звертати не було, так само і підстав включати покажчики поворотів. Просив суд скасувати постанову інспектора.

Ухвалою суду від 11.01.2021 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.01.2021 за наслідком усунення недоліків позову відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін..

16.02.2021 представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вказано про невизнання заявлених позовних вимог. Представником зазначено, що 25.12.2020 інспектором роти №1 БПП в м. Кременчуку управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Курінним Сергієм Івановичем ухвалено постанову серії ЕАН №3598061 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1 25.12.2020, близько 14 год. 53 хв., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сербиченка (Чумацький шлях), 1а у м. Кременчуку, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України. Зазначив, що згідно з п.п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру. Правила дорожнього руху передбачають повну відповідальність водія, який розпочинає рух, перестроювання або змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому, не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій. Термін «маневрування» (маневр) наведений у п. 1.10 ПДР України, має значення, як початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Згідно п. 9.4 ПДР України подавати сигнали покажчиками повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м.

Представник відповідача просив суд прийняти до уваги, що в адміністративному позові позивач підтверджує, що в місці, дату та час, зазначені в оскаржуваній постанові, він керував транспортним засобом KIA SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_2 , здійснював рух по головній дорозі, що змінювала свій напрямок ліворуч. Також підтверджується позивачем, що під час руху та повороті ліворуч по головній дорозі ним не було увімкнено світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Пояснив, що у зв`язку зі збоєм роботи технічного пристрою, за допомогою якого було роздруковано постанову серії ЕАН №3598061 від 25.12.2020 року у вигляді стрічки, в п. 5 постанови роздруковано відомості про транспортний засіб (марка, модель, номерний знак) Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_3 замість Kia Sportage, номерний знак НОМЕР_4 , вважає, що технічна помилка у постанові не може свідчити про відсутність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки підтверджується іншими доказами (зокрема, поясненнями позивача).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Представник відповідача зазначив, що оскаржувана постанова року містить відомості, встановлені ст. 283 КУпАП, а саме: найменування посадової особи, який виніс постанову, дату розгляди справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення, відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (серія та номер технічного засобу в п, 7 постанови); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності. Просив розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.(а.с.29-35)

У відповіді на відзив надісланого на адресу суду 17.02.2021, представник позивача зазначив, що представником відповідача надано фото з місця події, яке сформовано за допомогою сервісу «Google Карти» з одним дефектом, а саме на ньому відразу після електроопори з дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога» та табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги» відсутній наказовий дорожній знак 4.3 «Рух ліворуч», який наявний на даній ділянці дороги згідно інформації «Google Карти».

Сервіс «Google Карти» є відкритим, а тому інформація для будь-якої особи являється загальнодоступною та не підлягає доказуванню. Відповідно до п. 10.6.1-10.6.2 ДСТУ 4100- 2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», затверджени наказом Мінекономрозвитку України №1484 від 29.12.2014 року, наказові знаки застосовують для введення необхідних режимів руху. Знак 4.1 «Рух прямо», 4.2 «Рух праворуч», 4.3 «Рух ліворуч», 4.4 «Рух прямо або праворуч», 4.5 «Рух прямо або ліворуч», 4.6 «Рух праворуч або ліворуч» потрібно застосовувати так, щоб дозволити рух на найближчому перехрещенні проїзних частин у напрямках, зазначених стрілками на знаках, а знаками 4.3, 4.5 і 4.& - і розворот.

Згідно абзацу другого пункту 4 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху),знак 4.3 «Рух ліворуч» не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Також зазначив, що Згідно абзацу першого, третього пункту 5 розділу IV інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висипається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Збій роботи технічного пристрою вказує на відсутність технічної можливості складення постанови в електронній формі, та, як наслідок, обов`язок складення постанови у письмовій формі відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV Інструкції, що в даному випадку може свідчити про спрощене ставлення уповноваженої особи до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник позивача просив розгляд справи провести за відсутності представника. Позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.(а.с.45-49)

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Досліджуючи наявні у справі докази, суд враховує наданий представником відповідача DVD диск з відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення, на якому відсутній факт порушення позивачем п.9.2.б ПДР України, але наявна розмова позивача та працівників поліції щодо фату вчинення правопорушення, також на записі зафіксовано, що позивачем було заявлено в усній формі клопотання про надання для ознайомлення відео з фактом порушення, що зафіксований на відповідному технічному приладі, та яке працівник поліції проігнорував в порушення вимог ст. 286 КУпАП та своїми діями порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, чим порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, з наданих відповідачем доказів неможливо встановити яким саме транспортним засобом керував позивач, так як в постанові зафіксовано, що порушення скоєне позивачем під час керування автомобілем VOLKSWGEN TOUAR номерний знак НОМЕР_1 , а у відзиві представник зазначає про збій програми та керування позивачем автомобілем КІА Sportage номерний знак НОМЕР_5 , в той же час позивач зазначає керування автомобілем КІА Sportage номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Таким чином дані, наведені в оскаржуваній постанові не найшли свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, оскільки у справі відсутні докази, які б мали підтвердити вчинення позивачем адміністративного правопорушення, також, вказані дані спростовуються наданим відеозаписом.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі неправомірними, оскільки при винесені вказаної постанови, відповідачем не розглянуто клопотання позивача про огляд відео фіксації вказаного правопорушення, не з`ясовано дійсні обставини справи, що в свою чергу є підставою для скасування вказаної постанови.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 139 КАС України, суд присуджує стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправню та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону патрульної патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Курінного Сергія Івановича серії ЕАН №3598061 від 25.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2021.

Відомості про сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач - Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя: В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ