Справа № 320/5753/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Київ Справа № 320/5753/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа: Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення встановленого зразка;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, а відтак має право на отримання статусу інваліда війни та посвідчення встановленого зразка відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII та Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії зазначеної ухвали направлено сторонам рекомендованими поштовими відправленнями.

В матеріалах справи наявні повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу та третій особі та конверт, направлений на адресу позивача, зазначену ним у позовній заяві, який повернувся до суду із відміткою підприємства поштового зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення, яке в силу приписів статті 241 цього Кодексу викладається, зокрема, у формі ухвали, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи положення наведеної вище правової норми, суд дійшов висновку, що учасники справи своєчасно та належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для визнання за позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, видачі посвідчення встановленого зразка, оскільки ним не підтверджено первинними документами факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

З огляду на викладене представник відповідача вважає, що Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа правом на подання пояснень щодо позову або щодо відзиву не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986, що підтверджуються копією посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 , виданого позивачу 28.03.2019 Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 11).

04.11.2014 ОСОБА_1 встановлено інвалідність першої групи, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 27.10.2014 № 8075 (а.с. 14) та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії КИО-1 № 0411055 від 04.11.2014 (а.с. 12).

З огляду на викладене позивач, посилаючись на положення пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, звернувся до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації із заявою про визнання за ним статусу інваліда війни.

Листом від 18.09.2019 № 01-20/1313 Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації відмовило позивачу у визнанні за ним статусу інваліда війни та видачі йому посвідчення встановленого зразка у зв`язку з ненаданням ним документів, що підтверджують факт його залучення до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з діями відповідача, що виявились у відмові визнати за ним статус інваліда війни та видати посвідчення встановленого зразка, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до приписів частини другої статті 4 Закону № 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У свою чергу в силу положень пункту 9 частини другої статті 7 зазначеного Закону, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами частини першої статті 18 Закону № 3551-XII ветеранам війни (до яких в силу положень статті 4 цього Закону належать особи з інвалідністю внаслідок війни) вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Так, відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 на виконання вимог статті 18 зазначеного Закону (далі - Положення № 302), документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації, є посвідчення.

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (пункт 7 Положення № 302).

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (пункт 10 Положення № 302).

Таким чином, видача посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є виключною компетенцією Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації Київської області за наслідками визнання за позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

При цьому обов`язковими умовами, за наявності яких у особи виникає право на набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 в адміністративній справі № 279/12162/15-а та 07.06.2018 в адміністративній справі № 377/797/17.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально, що у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Водночас, як вже зазначалось судом вище, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, визначених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, крім факту участі особи в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з їх ліквідацією, необхідною умовою є участь такої особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Разом з тим жодних доказів, які б підтверджували участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, що є обов`язковою умовою для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, позивачем суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, суд наголошує, що підставою для відмови у задоволенні даного адміністративного позову є відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Відтак, у разі зібрання додаткових доказів, ОСОБА_1 не позбавлений права повторно звернутись до органу праці та соціального захисту населення із заявою про визнання за ним статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

За наведених обставин суд звертає увагу відповідача на те, що Законом № 3551-XII не встановлено перелік доказів, на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань Цивільної оборони, а відтак факт залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони може бути підтверджено будь-якими фактичними даними, що містять інформацію про вказані обставини.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним судових витрат суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.