Справа № 320/5955/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Київ № 320/5955/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, у якому просить суд:

визнати протиправним рішення міжвідомчої комісії від 04.06.2020 протокол № 1;

зобов"язати міжвідомчу комісію призначити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанови Кабінету Міністрів України № 336 від 29.04.2019 у розмірі визначеному п.п. "б" п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", для осіб з інвалідністю 2 групи отриманої внаслідок війни, в терміни передбачені чинним законодавством.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що йому встановлена 2 група інвалідності з відміткою «поранення одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення» внаслідок чого у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак відповідач протиправно відмовив у такому призначенні з підстав того, що позивачем на момент звернення із заявою отримано виплату одноразової грошової компенсації у порядку, передбаченому Законом України «Про волонтерську діяльність».

Зазначив, що відмову відповідача вважає такою, що порушує його законні права та інтереси.

05.08.2020 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на адміністративний позов відповідно до якого відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити мотивуючись тим, що позивачу було здійснено виплату на підставі Закону України «Про волонтерську діяльність», а тому враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 735 від 03.11.2015 та ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, зазначеним у п. 11-14 ч. 2 ст. 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному п.п. "б" п. 1 ст. 162 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України", а тому підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 - громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Таращанським РВ ГУМВС України в Київській області від 18.04.2004; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки до акту МСЕК серії АВ № 1032134 позивачу від 16.11.2017 встановлено 2 групу інвалідності із відміткою «поранення одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення».

Посвідченням, виданим Управлінням соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 16.11.2017 серії НОМЕР_3 підтверджується, що позивач є інвалідом 2 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Також із змісту позовної заяви вбачається та підтверджується сторонами, що позивачу з 21.04.2016 була встановлена 3 група інвалідності на підставі чого ним було отриману одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність».

Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою призначити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанови Кабінету Міністрів України № 336 від 29.04.2019 у розмірі визначеному п.п. "б" п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", для осіб з інвалідністю 2 групи отриманої внаслідок війни, однак відповідач на думку позивача протиправно йому відмовляв у такому призначені з підстав того, що ним раніше вже отримувалась виплата одноразової грошової допомоги у порядку визначеному іншим законом.

Вважаючи зазначену відмову протиправною позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади та організації волонтерської діяльності, як - добровільної, соціально спрямованої, неприбуткової діяльності, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги, визначає Закон України «Про волонтерську діяльність» від 19.04.2011 № 3236-VI (далі - Закон № 3236).

Відповідно до ст. 6 Закону № 3236 у разі встановлення інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичних операцій, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройних конфліктів, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в такому розмірі:

у разі встановлення інвалідності I групи - 250 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб;

у разі встановлення інвалідності II групи - 200 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб;

у разі встановлення інвалідності III групи - 150 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб.

Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Одноразова грошова допомога виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України. Відповідний орган приймає зазначене рішення на підставі звернення набувачів цієї допомоги до нього, довідки судово-медичної експертизи про причини смерті або довідки про характер отриманих поранень у районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також, у разі необхідності, свідчень керівника одного з підрозділів Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів, органів державної влади, який перебуває безпосередньо в районі проведення антитерористичних операцій, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройних конфліктів. До звернення набувачів одноразової грошової допомоги також можуть додаватися інші документи, які підтверджують факт надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичних операцій, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройних конфліктів.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги волонтерам передбачений порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройного конфлікту затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 604.

Так із матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що 21.04.2016 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності на підставі, якої Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 19.05.2016 прийняла рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 604 у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб.

У подальшому, 16.11.2017 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини її настання «поранення одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення».

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (надалі - Закон № 3551).

Відповідно до ст. 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, до яких серед інших, віднесено поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551).

Алгоритм призначення і отримання одноразової грошової допомоги особам, які брали участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, визначений Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 (далі - Порядок № 336).

Відповідно до п. 3 Порядку № 336 у разі встановлення інвалідності особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому п. 2 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається та виплачується з дати, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 6 Порядком № 336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 400 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 7 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах 2, 3, 4 та 5 п. 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

До заяви додаються копії таких документів: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 9 Порядку № 336 Міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Так, відповідно до абз. 3 п. 5 ч. 1 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого Наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07.11.2019 № 76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1244/34215 (далі - Положення), основними завданнями міжвідомчої комісії є призначення одноразової грошової допомоги особам, зазначеним у п. 11 - 14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з установленням інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з п. 5 Положення Міжвідомча комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги в разі: відсутності документів, які містять достатні докази того, що смерть/поранення (контузія, травма або каліцтво) волонтера настали внаслідок обставин, передбачених в абзацах четвертому-восьмому п. 1 ст. 10, п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; подання завідомо неправдивих відомостей; виявлення факту підробок у поданих документах; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час надання волонтерської допомоги; якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма, каліцтво) волонтера є наслідком учинення ним злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, самогубства (крім установленого судом факту доведення особи до самогубства) або інших обставин, не пов`язаних із волонтерською діяльністю.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551 Міжвідомча комісія зазначила призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3236.

Обґрунтовуючи правомірність відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивачем було реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону № 3236, а тому підстави для виплати відповідно до Закону № 3551 відсутні.

Суд критично ставиться до зазначеного твердження відповідача, оскільки фактично відбулась зміна інвалідності, з ІІІ групи на ІІ групу у межах строків передбачених чинним законодавством, а отже позивач набув право на доплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Суд зауважує, що згідно з п. 6 Порядком № 336 якщо протягом двох років особам, зазначеним в абз. 2 - 5 п. 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, вбачається, що факт попередньої виплати особі одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності не є причиною для відмови у здійсненні запитуваної виплати, а вказує лише на необхідність виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням попередньої.

Таким чином, зазначена відповідачем підстава для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551 не знаходить належного правового обґрунтування. Інших підстав для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги Міжвідомчою комісією в оскаржуваному рішенні не зазначено.

За таких умов, рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551 з зазначеної підстави є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині зобов"язання міжвідомчої комісії призначити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанови Кабінету Міністрів України № 336 від 29.04.2019 у розмірі визначеному п.п. "б" п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", для осіб з інвалідністю 2 групи отриманої внаслідок війни, в терміни передбачені чинним законодавством, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах розгляду цієї адміністративної справи суд надавав оцінку правомірності відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у контексті зазначеної відповідачем підстави такої відмови - у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність».

Водночас, суд не перевіряв дотримання позивачем всіх умов для призначення одноразової грошової допомоги, адже це належить до компетенції Міжвідомчої комісії, а відтак суд не вправі зобов`язувати Міжвідомчу комісію прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У зв`язку з наведеним другу позовну вимогу належить задовольнити частково.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine), зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Відповідно до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297, КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» () від 04.06.2020 протокол № 1.

Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.