Справа № 540/954/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/954/20
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року (суддя Хом`якова В.В., м. Херсон, повний текст рішення складений 05 жовтня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати протокол №4 від 22.10.2019 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , в частині, що стосується відмови у виплаті капітану ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року цей позов задоволено.

Визнано протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 , яка оформлена протоколом №4 від 22.10.2019 року комісії із розгляду клопотань на виплату матеріальної допомоги у 2019 році, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 . Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем за 2019 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неправильне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, а провадження у адміністративній справі закрити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, посилаючись на неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, звертає увагу апеляційного суду на те, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у №540/2620/19 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені адміністративного позову до в/ч НОМЕР_1 про зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Також апелянт посилається на те, що вихід судом за межі позовних вимог за заявою позивача від 24.09.2020 року порушує вимоги статей 173, 180 КАС України, оскільки, згідно частини другої статті 204 КАС України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Також апелянт/відповідач вказує на те, що протокол №4 від 22.10.2019 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 , в частині, що стосується відмови у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2006 №18 ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2019 №256 капітана ОСОБА_1 , начальника служби метрології та стандартизації штабу, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.10.2019 №421 у запас, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за пп. «б» (за станом здоров`я), з 08.11.2019 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів та направлено для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату Херсонської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.05.2019 №419, на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік», створено комісію по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2019 році. На засіданні відповідна комісія розглядає наявні рапорти військовослужбовців на отримання матеріальної допомоги та встановлює причини і обставини відповідних клопотань та їх значимість відносно інших. Після чого надає пропозиції на затвердження командиру військової частини щодо включення відповідних військовослужбовців до наказу про виплату матеріальної допомоги. До складу комісії увійшли голова ОСОБА_3 , заступник голови ОСОБА_4 , члени комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Цим же наказом вирішено проводити засідання до 3 числа щомісячно та за окремим розпорядженням.

В період служби 24.07.2019 ОСОБА_1 подав командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, на підставі наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260.

22.10.2019 рапорт капітана ОСОБА_1 був розглянутий на засіданні комісії по розгляду клопотань щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, протоколом №4 від 22.10.2019 відмовлено у виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги, оскільки зазначена ним підстава для виплати вищевказаної допомоги порівняно з підставами інших військовослужбовців, яким виплачено матеріальну допомогу є менш значимою.

Згідно протоколу №4 склад комісії був наступним: голова комісії ОСОБА_3 , заступник голови Заговалко С.А., члени комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 .

Про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 повідомлений не був, та при звільненні матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік йому виплачена не була.

04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому у тому числі просив визнати протиправними дії військової частини щодо невиплати заборгованості з виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2019 рік та зобов`язати нарахувати та виплатити таку матеріальну допомогу.

Рішенням Херсонським окружним адміністративним судом від 13 березня 2020 року по адміністративній справі №540/2620/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 не заявлялася вимога про визнання відмови щодо виплати йому матеріальної допомоги протиправною, тому за наявністю протоколу №4 від 22.10.2019 року у суду відсутні правові підстави щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Звернувшись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначив, що про існування протоколу №4 від 22.10.2019 року, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 , дізнався лише під час розгляду справи №540/2620/19. Вважаючи його протиправним просив позов задовольнити.

Вирішуючи справу та задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав докази правомірності відмови позивачу у нарахуванні та виплати допомоги. При цьому, суд визнав доречними доводи позивача з приводу того, що 22 жовтня 2019 року до складу комісії необґрунтовано була включена особа, яка не була її членом - майор медичної служби ОСОБА_12 . Загальна кількість членів комісії 8 осіб згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 15.05.2019 №419, а протокол №4 від 22.10.2019 підписано п`ятьома дійсними членами. І з протоколу не вбачається, яким чином приймалось рішення, як голосували члени комісії, що унеможливлює визначити, чи був дотриманий кворум для прийняття будь-якого рішення, так як кількісний склад склав менше 2/3 присутніх (присутні 5 осіб) від загального складу комісії (загальна кількість 8 осіб).

З урахуванням наведено суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання військову частину нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових проблем за 2019 рік.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 розділу ХХIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Згідно з пунктом 9 розділу ХХIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до пункту 7 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік» одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород).

Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців.

У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи, рапорт ОСОБА_1 щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань розглядався на засіданні комісії по розгляду клопотань 22 жовтня 2019 року.

Протоколом №4 від 22.10.2019 року відмовлено у виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги, оскільки зазначена ним підстава для виплати вищевказаної допомоги порівняно з підставами інших військовослужбовців, яким виплачено матеріальну допомогу є менш значимою.

Колегія суддів зауважує, що згідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За прецендентною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Частиною частин першої та другої статті 77 КАС встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже предметом дослідження у даній справі є правомірність протоколу №4 від 22.10.2019 року та доведення відповідачем факту малозначності підстав, зазначених позивачем для виплати матеріальної допомоги порівняно з підставами інших військовослужбовців, яким виплачено таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами суду першої інстанції від 18.06.2020 року та від 13.07.2020 року відповідача було зобов`язано надати докази правомірності відмови у виплаті позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, та інші докази в правомірність спірних дій.

Проте, матеріли справи не містять таких документів, отже суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем у цій справі не доведено у встановленому чинним законодавством порядку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного рішення про відмову.

Враховуючи, що позивач надав всі необхідні для отримання матеріальної допомоги документи і підстав для відмови у її виділенні відповідачем не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік капітану ОСОБА_1 , яка оформлена протоколом №4 від 22.10.2019 року. І належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що суд першої інстанції виходячи за межі позовних вимог за заявою позивача порушив норм частини другої статті 204 КАС України, з наступного.

Так, частиною другою статті 5 КАС України встановлено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні справи суд наділений правом, за умови встановлення відповідних обставин, з власної ініціативи вийти за межі позовних вимог незважаючи на наявність чи відсутність відповідного клопотання позивача.

Посилання апелянта на рішення суду по справі №540/2620/19, як на підставу для закриття провадження згідно пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, також є помилковим, оскільки предмет і підстави у даній справі є відмінними від справи №540/2620/19.

Вимоги скарги про закриття провадження з підстав пропуску строку звернення до суду є безпідставними та неаргументованими.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов