Справа № 2-а/2506/15504/11
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/750/3/21
У Х В А Л А

25 лютого 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а/2506/15504/11 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою, в якій просять замінити сторону стягувача виконавчого провадження щодо виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-а/2506/15504/11 з ОСОБА_3 на її правонаступників.

Заявники у судове засідання не з`явились, просили розглянути заяву без їх участі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який надають заявники, не можливо зробити висновок про те, що до спадкового майна включено суму доплати за постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-а/2506/15504/11. Також, просила розглянути заяву за наявними доказами та прийняти обґрунтоване рішення відповідно до вимог ст. 379 КАС України.

Представник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист, в якому просив розглянути заяву без його участі, також зазначив, що згідно довідки щодо виконання рішення суду Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/15504/11 від 05.10.2011, ОСОБА_3 нараховано та не виплачено 21416 грн. 24 коп. Станом на 19 січня 2021 року виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 2-а/2506/15504/11, стягувачем за якою є ОСОБА_3 , Головним Управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області зупинено у зв`язку зі смертю заявника та пакет документів на ОСОБА_3 повернуто до Управління без виконання.

Представник Головного управління державної казначейської служби у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що документи, стосовно виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 2-а/2506/15504/11, повернуто до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) згідно акта повернення за ІІІ квартал 2019 від 19.11.2020, у зв`язку зі смертю стягувача.

Відповідно до частини 2 статті 379 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-а/2506/15504/11 визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області щодо виплати ОСОБА_3 державної та додаткової пенсії по інвалідності у розмірі меншому, ніж встановлено ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 10 березня 2011 року по 22 липня 2011 року. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області провести перерахунок державної та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_3 із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно, що розраховується з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної категорії населення, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 10 березня 2011 року по 22 липня 2011 року і здійснити відповідні виплати на користь позивача за відрахуванням вже сплаченої суми.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися ОСОБА_1 , син спадкодавця та ОСОБА_2 , дочка спадкодавця, які прийняли спадщину за законом. ОСОБА_4 , син спадкодавця відмовився від прийняття спадщини за законом. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, у спадкодавця немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною 1 статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу статті 1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При цьому, статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За таких обставин, доводи відповідача про те, що заявниками не надано доказів того, що до складу спадщини входять грошові кошти, які мають бути сплачені на виконання рішення суду, є безпідставними.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» зазначено, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 686/15913/17, від 24 травня 2018 року у справі № 2а-7560/11.

За таких підстав, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити та замінити сторону стягувача виконавчого провадження її правонаступниками.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 256, 294, 295, 379 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а/2506/15504/11 - задовольнити.

Замінити сторону стягувача виконавчого провадження щодо виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-а/2506/15504/11 з ОСОБА_3 на її правонаступників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова