Справа № 420/3849/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3849/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М. розглянувши в порядку ст. 287 КАС України в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного, 26А" (вул. Академіка Заболотного, 26-А, м.Одеса, 65025, ) до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Перша Сортувальна, буд.36Г, м.Одеса, 65102, ) за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (65017, м.Одеса, вул. Косовського, 2-д, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного, 26А" до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 31.03.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №420/3 839/19, виданого 08.01.2020 року Одеським окружним адміністративним судом, про "зобов`язання об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного 26-А" передати департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (виконавче провадження № 61122841);

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кравченка Ярослава Олександровича про стягнення виконавчого збору з ОСГ "Заболотного 26-А" у розмірі 18892,00 гривні від 31.03.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №420/3839/19, виданого 08.01.2020 року Одеським окружним адміністративним судом, про "зобов`язання об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного 26-А" передати департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (виконавче провадження № 61122841).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення суду по справі № 420/3839/19, яким зобов`язано об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» передати Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.», добровільно виконано ОСГ "Заболотного-26А". 29.01.2020 року на адресу Департаменту надання адміністративних послуг ОМР позивачем направлено всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, як передбачено рішенням суду. Вищевказану картотеку Департаментом отримано 30.01.2020 року. Позивач стверджує, що на момент винесення оскаржуваних постанов, рішення суду виконане добровільно в повному обсязі та направлено на адресу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про закінчення виконавчого провадження до якої були долучені копії доказів передачі картотеки Департаменту.

12.05.2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

04.06.2020 року за вх.27460/20 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла уточнена позовна заява.

11.06.2020 року ухвалою суду уточнену позовну заяву залишено без руху.

26.06.2020 року позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

01.07.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі з урахуванням положень ч. 4 ст. 287 КАС України. Зобов`язано перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження 61122841. Зупинено провадження у справі № 420/3849/20 до надання витребовуваних матеріалів виконавчого провадження.

07.08.2020 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради надано письмові пояснення, в яких зазначено, що ОСББ "Заболотного 26-А" не передало картотеку до Департаменту, а тому що державний виконавець діяв у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" та винесення оскаржуваних позивачами постанов є повністю законним. Поданням зазначеного позову позивач намагається уникнути виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі №420/3839/19. Департамент заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та вважає, що постанова про накладення штрафу від 31.03.2020 та постанову про стягнення виконавчого збору від 31.03.2020 року винесеними у відповідності до норм чинного законодавства.

02.02.2021 року судом зобов`язано Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслати витребувані судом документи на електронну адресу суду: та продублювати поштою та попереджено Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про застосування штрафних санкції у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Станом на 22.02.2021 року Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не виконав вимоги ухвали суду від 01.07.2020 року та не надав витребуваних документів.

22.02.2021 року представником позивача надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

22.02.2021 року поновлено провадження у справі.

22.02.2021 року в судовому засіданні представника відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України судом продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/3839/19 за позовом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного-26А" про зобов`язання вчинити певні дії.

30.09.2019 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов адміністративний позов Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного-26А" про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю. Зобов`язано об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного-26А" передати Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради картотеку поквартирного обліку за адресою: АДРЕСА_1, у повному обсязі, а саме форми Б та форми А по наступним кімнатам: №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43, НОМЕР_44, НОМЕР_45, НОМЕР_46, НОМЕР_47, НОМЕР_48, НОМЕР_49, НОМЕР_50, НОМЕР_51, НОМЕР_52, НОМЕР_53, НОМЕР_54, НОМЕР_55, НОМЕР_56, НОМЕР_57, НОМЕР_58, НОМЕР_59, НОМЕР_60, НОМЕР_61, НОМЕР_62, НОМЕР_63, НОМЕР_64, НОМЕР_65, НОМЕР_66, НОМЕР_67, НОМЕР_68, НОМЕР_69, НОМЕР_70, НОМЕР_71, НОМЕР_72, НОМЕР_73, НОМЕР_74, НОМЕР_75, НОМЕР_76, НОМЕР_77, НОМЕР_78, НОМЕР_79, НОМЕР_80, НОМЕР_81, НОМЕР_82, НОМЕР_83, НОМЕР_84, НОМЕР_85, НОМЕР_86, НОМЕР_87, НОМЕР_88, НОМЕР_89, НОМЕР_90, НОМЕР_91, НОМЕР_92, НОМЕР_93, НОМЕР_94, НОМЕР_95, НОМЕР_96, НОМЕР_97, НОМЕР_98.

19.12.2019 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» передати Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року залишено без змін.

08.01.2020 року Одеським окружним адміністративним судом по справі № 420/3839/19 на зобов`язальну частину постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду видано виконавчий лист.

29.01.2020 року позивачем на адресу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради направлено лист, яким, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року надано всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

ОСОБА_1 .

Форма А ОСОБА_2 .

Форма А ОСОБА_3 .

Форма А ОСОБА_4

Форма ОСОБА_5 .

Форма Б ОСОБА_6 .

Форма

ОСОБА_7 .

Додатково повідомлено, що інших карток поквартирного обліку форми А та Б в ОСГ «Заболотного 26А» немає.

31.01.2020 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради складено акт про те, що 31 січня 2020 року, під час розкриття конверта (пакування), надісланого головою ОСТ «Заболотного, 26 А» ОСОБА_20., виявлено, що в листі голови ОСГ «Заболотного, 26 А» ОСОБА_20., відсутні оригінали наступних додатків: ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; Форма ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; форма Б - ОСОБА_6 ; форма Б - ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 (а.с.153).

Листами від 30.03.2020 року та від 29.04.2020 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомлено перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що станом на 30.03.2020 року та 29.04.2020 року рішення суду по справі № 420/3839/19 не виконано (а.с.155-156).

Як вбачається з наданих представником Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради копій по квартирних картотек форм «А» та «Б», копія картотеки квартири АДРЕСА_2 відрізняється від копії цієї ж квартири АДРЕСА_3 наданої на виконання рішення суду по справі № 420/3839/19, зокрема надана копія не містить відповідних штампів органів реєстрації та у наданій копії зазначено зареєстроване місце проживання іншої особи, а саме ОСОБА_15 , замість ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 (а.с.148-152).

Суд зазначає, що інформації щодо зняття з реєстрації ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради а також до суду не надано.

10.02.2020 року старшим державним виконавцем Кравченком Я.О., розглянувши заяву про примусове виконання виконавчого листа по справі № 420/3839/19 від 08.01.2020 року, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61122841, якою також стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 18892,00 грн (а.с.4).

31.01.2020 року вказаний лист отримано Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.11-13).

13.03.2020 року ОСГ «Заболотного 26А» на адресу відповідача направлено заяву про закінчення виконавчого провадження, в якій заявник просив закінчити виконавче провадження так, як ОСГ "Заболотного-26А" фактично виконало рішення суду по справі № 420/3839/19 в повному обсязі ще 30.01.2020 року (а.с.15).

31.03.2020 року старшим державним виконавцем Кравченком Я.О., в межах виконавчого провадження № 61122841 з виконання виконавчого листа по справі № 420/3839/19 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання вимог виконавчого документу (а.с.5).

31.03.2020 року старшим державним виконавцем Кравченком Я.О., в межах виконавчого провадження № 61122841 з виконання виконавчого листа по справі № 420/3839/19, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн (а.с.6)

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» під заходами примусового виконання рішень розуміють:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вказано у ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання кого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення.

Позивач стверджує, що об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А», ще 29.01.2020 року, тобто до винесення 10.02.2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61122841, у добровільному порядку виконало постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі 420/3839/19 про зобов`язання об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного-26А» передати Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та направило на адресу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради лист, яким, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року надано всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 . Додатково повідомлено, що інших карток поквартирного обліку форми А та Б в ОСГ «Заболотного 26А» немає.

Суд зазначає, що передані на виконання рішення по справі № 420/3839/19 копії поквартирних картотек форм «А» та «Б», відрізняються від оригіналів, котрі надані були позивачем раніше до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зокрема надані копії не містять відповідних штампів органів реєстрації та у наданих копіях зазначено зареєстроване місце проживання інших осіб у відповідних квартирах, ніж у тих, що надавались раніше.

Тобто, фактично позивачем на виконання рішення суду по справі № 420/3839/19 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради не надано всю наявну картотеку поквартирного обліку форми А та Б (архівну та чинну) по всім житловим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про невиконання такого рішення.

Отже, оскільки судове рішення фактично не було виконане станом на 31.03.2020 року, тобто на дату прийняття постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця щодо прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., за невиконання вимог виконавчого листа по справі № 420/3839/19, а тому позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями частин 1, 3-5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 цієї статті у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно ч.8 ст.27 Закону під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Частиною 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

З аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У розмінні Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

З аналізу статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження.

Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону №1404-VIII, зокрема повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто.

У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до положень п. 8 8. Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 31.03.2020 року № 61122841 остання прийнята на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.39).

Вказана постанова є свого роду виконавчим документом та приймається державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Суд зазначає, що вказана постанова прийнята державним виконавцем правомірно та відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи, що суд дійшов висновку, про невиконання позивачем рішення суду по справі № 420/3839/19 до відкриття виконавчого провадження, невиконання рішення суду у добровільному порядку, прийнята державним виконавцем постанова є правомірною, відповідає вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень та не підлягає скасуванню.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі Пономарьов проти України (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008року), право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного, 26А" до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов, а тому заявлені за даним позовом вимоги не підлягають задоволенню, прийняті відповідачем на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому скасуванню не підлягають.

Будь-яких належних доказів на спростування встановлених судом обставин позивачем до суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного, 26А" є необгрунтваними, безпідставними та не належать до задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, ч. 9 ст. 205, ст.ст. 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову об`єднання співвласників гуртожитку "Заболотного, 26А" до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ч. 6 ст. 287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.