Справа № 560/3159/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3159/20
УХВАЛА

25 лютого 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява, в якій Військова частина НОМЕР_1 просить поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа по адміністративній справі №560/3159/20.

В обґрунтування поданої заяви Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що строк пред`явлення виконавчого листа по справі №560/3159/20 до виконання встановлено до 01.01.2021. Проте, у вказаний строк стягувач своєчасно не подав виконавчий лист до виконання через об`єктивні обставини, а саме: отримання виконавчого листа лише 24.12.2020.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини 3 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.08.2020 у справі №560/3159/20 позов військової частини НОМЕР_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_2 ( шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 02 коп. завданої військовій частині матеріальної шкоди.

Хмельницьким окружним адміністративним судом 16.10.2020 за заявою військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2020 видано та надіслано на поштову адресу виконавчий лист по справі №560/3159/20. Строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання - до 01.01.2021.

Конверт повернувся до суду як невручений.

Відповідно до відмітки на повідомленні про вручення, виконавчий лист від 16.10.2020 представником військової частини отримано 24.12.2020.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення суду. Проте повідомленням від 05.01.2021 №158 заявника повідомлено про те, що виконавчий документ повертається у зв`язку з пред`явленням не за підвідомчістю.

26.01.2021 військова частини НОМЕР_1 звернулася із заявою про примусове виконання рішення суду до Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Виконавчий лист повернуто без виконання у звязку з закінченням строку пред`явлення виконавчого листа.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Приписами частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Приписами частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Відповідно до пункту 18.1 розділу VIІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 18.2 розділу VIІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 6 статті 12 Закону №1404-VIII визначає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік таких причин законодавчо не визначений, їх наявність чи відсутність суд розцінює у кожній конкретній ситуації за своїм внутрішнім переконанням. При цьому, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації сторонами своїх процесуальних прав.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.04.2012 №11-рп/2012 вказав, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, судовий розгляд справи визначається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За національним законодавством стадія виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду справи та саме на суд, який ухвалив рішення, покладено обов`язок контролю за його виконанням.

Суд також наголошує, що у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Хорнсбі проти Греції", "Ромашов проти України", "Шаренок проти України" та ряду інших, зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Надавши стягувачу право звернення до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, законодавець визначив, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання може бути пропущено, як з об`єктивних, так і з суб`єктивних причин, проте у кожному випадку потреба у пред`явленні виконавчого документа до виконання не зникає, тому, виникає необхідність у поновлені строку.

У свою чергу відмова суду в поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа призведе до того, що вказане судове рішення не буде виконане, та, як наслідок, буде порушено принцип юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, зазначене суперечитиме основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України є його складовою.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність у стягувача поважних причин такого пропуску, що не залежать від волевиявлення стягувача.

Позивачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з невчасним отриманням виконавчого листа та помилковим зверненням військової частини НОМЕР_1 до неналежного органу ДВС, що підтверджується повідомленням від 05.01.2020 №158.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскільки пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №560/3159/20, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом, до виконання відбувся з поважних причин, то заяву про його поновлення необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 248, 256, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа по справі №560/3159/20 до виконання - задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №560/3159/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на три місяці з моменту набрання законної сили ухвалою суду про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.Д. Гнап