Справа № 420/13885/20
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., від 16.11.2020 року ВП №63113195 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 22.10.2020 року ВП №63113195 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 ОСОБА_1 11.03.2019 Головним управлінням нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 20 лютого 2005 року по 30 червня 2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн. Компенсація за цей період в сумі 45495,70 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. Інформація про виконання рішення по справі № 420/5770/18 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. В подальшому, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.05.2019 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №59023558 за виконавчим листом №420/5770/18, виданим 01.04.2019, та про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн. Відповідний лист про виконання рішення суду було надіслано Головним управлінням до відділу примусового виконання рішень 16.05.2019. Однак, 13.06.2019 на адресу Головного управління надійшла постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №59023558 від 07.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання у повному обсязі вимог виконавчого листа №420/5770/18. Постанову ВП №59023558 від 07.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. було оскаржено Головним управлінням до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 420/3712/19 адміністративний позов Головного управління задоволено частково, постанову ВП №59023558 від 07.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. визнано протиправною та скасовано. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі №420/3712/19 набрало законної сили 23.09.2020. Проте, в порушення вимог ст. 75 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VII, а також ігноруючи факт скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесена постанова №63113195 від 22.10.2020 про накладання штрафу 10200 грн. Також позивач зазначає, що відповідно до ст. 28 Закон № 1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Постанова старшого державного виконавця ВП №63113195 від 22.10.2020 про відкриття виконавчого провадження винесена з метою виконання саме постанови № '59023558 від 22.10.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. Позивач звертає увагу суду, що в порушення наведених вище нормативних положень, відповідна постанова № 59023558 від 18.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. не надсилалась державним виконавцем на адресу Головного управління поштовим відправленням. Тому Головне управління було позбавлене можливості дізнатися про застосування до нього заходів відповідальності згідно з Законом № 1404 (штраф 10200 грн), а також було позбавлене права, передбаченого ст. 74 Закону № 1404 щодо оскарження рішення старшого державного виконавця та підготувати відповідну інформацію про стан виконання рішення суду по справі №420/5770/18.

Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі №420/13885/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанови. Встановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено по справі №№420/13885/20 судове засідання на "27" січня 2021 року о 12 год.30 хв. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а також належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження №62529818, безпосередньо до суду до "27"січня 2021р. 12 год.30хв. Зупинено провадження по справі №420/13885/20 до 27 січня 2021 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року продовжено строк зупинення провадження по справі 420/13885/20 до 19.02.2021 року.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року поновлено провадження у справі №420/13885/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанови.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №1950/Г-11 від 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 20 лютого 2005 року по 30 червня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 20 лютого 2005 року по 30 червня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 19.02.2019 року на підставі ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №420/5770/18.

На виконання вказаного рішення Одеським окружним адміністративним судом 01.04.2019 року видано виконавчий лист.

В свою чергу, 06.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С., прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59023558 на виконання виконавчого листа по справі №420/5770/18.

Згідно з п.2 вказаної постанови боржнику ГУ ПФУ в Одеській області встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Відповідно до п.3 вказаної постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. У п.5 вказаної постанови зазначено, що вона може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Головним управлінням ПФУ в Одеській області 16.05.2019 року за №8478/03 направлено листа на адресу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, в якому останній зазначає, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року, ОСОБА_1 11.03.2019 року була нарахована компенсація втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії у розмірі 11274,20 грн. Виплата нарахованої компенсації за зазначений період, сума якої становить 45495,70 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного-фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

У вказаному листі позивач, посилаючись на п.9 ч.1 ст.39 Закону України від 02.06.2016 №1404 Про виконавче провадження, просив закінчити виконавче провадження по виконавчому листу №420/5770/18, виданому 01.04.2019 року Одеським окружним адміністративним судом.

Судом встановлено, що 07.06.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С., прийнято постанову ВП №59023558 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, якою на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 420/3712/19, яке набрало законної сили 23.09.2020 року, адміністративний позов Головного управління задоволено частково, постанову ВП №59023558 від 07.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., визнано протиправною та скасовано.

18.09.2020р. Головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову № 59023558 про накладення на боржника штрафу у сумі 10200,00 грн.

22.10.2020 Головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову № 63113195 про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу у розмірі 10200 грн.

16.11.2020 Головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову № 63113195 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області мінімальної суми витрат виконавчого провадження у сумі 269 грн.

Так, на думку суду, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання в протиправними та скасування постанов Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., від 16.11.2020 року ВП №63113195 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 22.10.2020 року ВП №63113195 про відкриття виконавчого провадження, підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України Про виконавче провадження встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт не виконання рішення суду.

Як вбачається з вище окреслених законодавчих інструкцій, постанову державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесено лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не вчинив цього.

При цьому, визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що виплати пенсій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснюються виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інші фінансові можливості, окрім зазначених, для здійснення виплат управлінням, відсутні. До того ж, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можливо здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Так, суд вважає за доцільне акцентувати, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення, та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, та до того ж, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Судом встановлено, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі № 420/3712/19, яке набрало законної сили 23.09.2020 року, адміністративний позов Головного управління задоволено частково, постанову ВП №59023558 від 07.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., визнано протиправною та скасовано.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувану Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., винесено протиправно, та без встановлення і з`ясування усіх фактичних обставин. У зв`язку із чим постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2020 року ВП №63113195 та постанова від 16.11.2020 року ВП №63113195 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження також підлягають скасуванню.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п.4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі Пономарьов проти України (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008року), право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі Сокуренко і Стригун проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 22.10.2020 року ВП №63113195 про відкриття виконавчого провадження.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 16.11.2020 року ВП №63113195 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.