Справа № 400/6002/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. № 400/6002/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів:1: Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, вул. Дружби Народів, 35-В, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002 2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про:визнання недійсною та скасування реєстрації; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі по тексту Відповідач 1; ЦНАП), до ОСОБА_2 (далі по тексту Відповідач 2), в якому просить суд визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на Ѕ частку кв. АДРЕСА_3 ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24 січня 2020 року, здійсненої на підставі рішення Южноукраїнського міського суду від 10 грудня 2019 року у справі № 486/1529/18 від 19 лютого 2020 року, яке є нечинним та скасовано; зобов`язати ЦНАП м. Южноукраїнська зареєструвати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частку кв. АДРЕСА_4 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що державним реєстратором Відповідача протиправно 24.01.2020 року зареєстровано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 за заявою Відповідача 2 на підставі Рішення № 486/1529/18 від 10.12.2019 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, яке скасовано Рішенням від 19.07.2020 року Апеляційного суду Миколаївської області. А відтак, Позивач вважає, що її порушене право має бути відновлене шляхом скасування запису та рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 Ѕ частини квартири АДРЕСА_5 .

Ухвалою від 28.12.2020 року судом та відкрито провадження у справі, та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.01.2021 року Відповідач 2 надала до суду Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки Позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, яким вона не є, та просить відмовити в задоволенні позову.

25.01.2021 року Відповідач 1 подав Відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такий позов про перехід права власності та його реєстрацію повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, а відтак, провадження у справі повинно бути закрито відповідно до положень ч. 1 ст. 238 КАС України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

Позивачка ОСОБА_1 та Відповідач 2 ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 .

Кожному із співвласників належить Ѕ частки зазначеної квартири.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2019 року у справі № 486/1529/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «Про припинення права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 » право власності ОСОБА_1 на Ѕ частки вищезазначеної квартири було припинено та визнано право власності ОСОБА_2 ще й на Ѕ частки квартири, яка належить позивачу.

24.01.2020 року відповідач 2 отримала в канцелярії Южноукраїнського міського суду Миколаївської області копію рішення від 10.12.2019 року у справі № 486/1529/18 з відміткою про набрання рішенням законної сили з 21.01.2020 року (а. с. 13-15).

Позивачем стверджується та не заперечується Відповідачем 2, що 08.01.2020 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищезазначене рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

А отже, в силу положень ст. 273 ЦПК України, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області суду від 10.12.2019 року № 486/1529/18 станом на дату проведення реєстраційних дій по реєстрації права власності (28.01.2020 року) є таким, що не набрало законної сили.

24.01.2020 року ОСОБА_2 звернулась до ЦНАП із заявою про реєстрацію її права власності на іншу 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 , що належала Позивачці до ухвалення рішення Южноукраїнським міським судом Миколаївської області.

На підставі заяви ОСОБА_2 та рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/1529/18 від 10.12.2019 року з відміткою про набрання законної сили рішенням 21.01.2020 року Відповідач 1 28.01.2020 року прийняв рішення № 50846900 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису № 35218870) (а. с. 11).

19.02.2020 року Миколаївський апеляційний суд виніс постанову по справі № 486/1529/18, якою скасував рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2019 року в частині задоволення вимог про припинення права власності на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації та визнання права власності та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 (а. с. 16-19).

Після отримання копії постанови Миколаївського апеляційного суду позивач звернулась до ЦНАП із заявою про перереєстрацію права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_5 з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , тобто фактично повернення сторін у попередній стан.

Але Відповідач 1 листом від 24.09.2020 року відмовив Позивачеві у перереєстрації права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_5 , посилаючись на те, що в Постанові Апеляційного суду Миколаївської області не зазначено (у резолютивній частині) про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 .

Позивач з метою захисту свого порушеного права звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартир АДРЕСА_5 та Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської по справі № 486/574/20 від 17.07.2020 року, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 27.08.2020 року в позові ОСОБА_3 відмовлено. При цьому суди зазначили, що право власності ОСОБА_3 не припинялося на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , а відтак, відсутній предмет спору (а. с. 20-21).

Виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що посилання Відповідача 1 на положення ч. 1 ст. 238 КАС України є недоречними, оскільки відсутній спір про право власності між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Цей спір вже вирішений судами за правилами цивільного судочинства.

Право на розпорядження Позивача належним їй майном порушено державним реєстратором Відповідача 1 з проведенням незаконної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири за ОСОБА_4 .

Окрім того, суди загальної юрисдикції вже надали правову оцінку, що право власності Позивача не порушено, а порушенням її прав є відмова ЦНАП (суб`єкт владних повноважень у розумінні КАС України) у вчиненні дій, спрямованих на поворот сторін у попередній стан (перереєстрація права власності з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 ).

Суд зазначає, що через недобросовісну поведінку ОСОБА_2 , а саме: надання у ЦНАП рішення Южноукраїнського міського суду № 486/1529/18 від 10.12.2019 року, яке фактично не набрало законної сили (Відповідач 2 достеменно знала, що на рішення суду № 486/1529/18 подана апеляційна скарга), Відповідачка 2 фактично отримала право власності на квартиру АДРЕСА_5 в цілому.

А відтак, суд приходить до висновку, що реєстрація права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_2 на підставі Рішення суду № 486/1529/18, яке на 28.01.2020 року (час вчинення запису про реєстрацію права власності) не набрало законної сили, вчинена Відповідачем 1 неправомірно та належить скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг регулюються Законом України «Про адміністративні послуги».

Відповідно до частин першої та другої Закону України «Про адміністративні послуги» центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Центри надання адміністративних послуг утворюються при: 1) Київській міській державній адміністрації; 2) Севастопольській міській державній адміністрації; 3) районній державній адміністрації; 4) районній у місті Києві державній адміністрації; 5) районній у місті Севастополі державній адміністрації; 6) виконавчому органі міської ради міста обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення.

Центри надання адміністративних послуг можуть утворюватися при виконавчому органі міської міста районного значення, селищної, сільської ради у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що суб`єкт звернення для отримання адміністративної послуги в центрі надання адміністративних послуг звертається до адміністратора - посадової особи органу, що утворив центр надання адміністративних послуг, яка організовує надання адміністративних послуг шляхом взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 2, 3 частини четвертої статті 13 Закону України «Про адміністративні послуги» основними завданнями адміністратора є: прийняття від суб`єктів звернень документів, необхідних для надання адміністративних послуг, їх реєстрація та подання документів (їх копій) відповідним суб`єктам надання адміністративних послуг не пізніше наступного робочого дня після їх отримання; видача або забезпечення направлення через засоби поштового зв`язку суб`єктам звернень результатів надання адміністративних послуг (у тому числі рішення про відмову в задоволенні заяви суб`єкта звернення), повідомлення щодо можливості отримання адміністративних послуг, оформлених суб`єктами надання адміністративних послуг.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Приписами ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна;

2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;

3) державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва;

4) скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

За вимогами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року № 3502/5 визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Згідно з п. 2.6 Порядку № 3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Окремо суд зазначає, що відповідно до пункту 37 порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Окрім того, суд звертає увагу Відповідача 1, що при зверненні до ЦНАП Позивача з заявою про перереєстрацію права власності з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , державному реєстратору була надана Постанова Апеляційного суду Миколаївської області № 486/1529/18 від 19.02.2020 року, якою скасовано рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2019 року в частині задоволення вимог про припинення права власності на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації та скасовано визнання права власності за ОСОБА_2 . Але всупереч приписам діючого законодавства про обов`язковість виконання рішення суду державний реєстратор не виконав Постанову Апеляційного суду Миколаївської області № 486/1529/18 від 19.02.2020 року в частині скасування права власності, яке було визнано за ОСОБА_2 рішенням суду першої інстанції.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Відповідача 1 вчинити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , суд вважає, що такі позовні вимоги не належать задоволенню, виходячи з того, що при скасуванні рішення про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_2 майнове становище ОСОБА_1 буде відновлено, оскільки її право власності на 1/2 частину квартири ніким не скасоване та є чинним. Тобто, сторони будуть повернуті в попередній стан.

Скасування незаконно поведеної реєстрації права власності за ОСОБА_2 є достатнім заходом відновлення порушеного права ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 840,80 грн (а. с. 32), відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 підлягає 420,40 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (вул. Дружби народів, 35В, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2. Визнати недійсним та скасувати Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 № 50846900 від 28.01.2020 року, вчинене Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, яким внесено запис № 35218870 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (вул. Дружби народів, 35В, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002) судовий збір у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять грн 40 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25.02.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська