Справа № 200/11484/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р. Справа№200/11484/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження: бул. Машинобудівників, буд. 16, м. Краматорськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

08 грудня 2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (з урахуванням уточнених позовних вимог) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про:

- визнання протиправним та нечинним Наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25 листопада 2020 року № 6014 СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки";

- зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності за межами населених пунктів на території Зайцевської сільської ради Бахмутського району Донецької області та надати у власність громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :01:105:089, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області внести зміни до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 листопада 2020 року № 2-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", а саме в додатку до наказу, виключивши із нього запис за порядковим номером 180 відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:105:089 загальною площею 2,000 га цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 4112 СГ від 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, позивачем замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, за результатом розгляду якого відповідачем видано наказ про відмову у його затверджені. Зазначає про відсутність підстав для прийняття спірного наказу, оскільки проект землеустрою розроблено у відповідності до вимог ст. ст. 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», про що зазначено у висновку експерта державної експертизи про погодження даного проекту від 03.05.2019. Виявлені відповідачем недоліки не відповідають висновкам викладеним експертом. Позивач вважає, що відповідач безпідставно не затверджує проект землеустрою, при цьому він зобов`язаний затвердити такий проект враховуючи наявний позитивний висновок ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровської області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05 лютого 2021 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року залишено без руху уточнену позовну заяву.

17 лютого 2020 року ухвалою суду відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 840, 80 гривень до ухвалення судового рішення у справі та продовжено розгляд адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (з урахуванням уточнень від 11.02.2021) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні та зазначив, що під час розгляду проекту землеустрою, поданого позивачем, було встановлено, що кадастровий план у паперовій та електронної формі не виконано у відповідності до ст. 34 «Про Державний земельний кадастр», витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастровий план не приведено у відповідність до ст. 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до розробленого проекту землеустрою необхідно долучити погодження з органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. На підставі встановлених порушень прийнято Наказ № № 6014СГ від 25 листопада 2020 року СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Також відповідач заперечує проти позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області затвердити проекту землеустрою, оскільки затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є виключними повноваженнями відповідача і суд не може втручатись у здійснення державним органом своїх дискреційних повноважень.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому вона зазначає, що проект отримано відповідачем на розгляд 13 серпня 2020 року, а наказ про відмову прийнято тільки 25.11.2020.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19 грудня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області прийнято Наказ № 4112 СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області.

На підставі Наказу № 4112 СГ від 19 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області.

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки експертом державної експертизи Кулєшової Н.М. від 03.05.2019 № 5197/82-19 встановлено, що представлений проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, підсумкова оцінка проекту землеустрою- погоджується.

27.06.2019 проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:105:089 загальною площею 2,000 га цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

13 серпня 2020 року позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га безоплатно у власність за межами населених пунктів на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:105:0089) площею 2,0 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області. До клопотання додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

25 листопада 2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області прийнято наказ N 6014-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки", а саме відмовлено громадянці ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :01:105:0089, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: зауваження зазначені в наказі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №801-СГ від 18.02.2020 частково не усунені, а саме: кадастровий план у паперовій та електронній форми виконати відповідно до ЗУ "Про Державний земельний кадастр". Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастровий план привести у відповідність до ст.11 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та кроки межових знаків привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками; до розробленого проекту землеустрою необхідно долучити погодження органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, що передбачено п.3 ст.186-1 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з останніми позивач звернулась з даним позовом до суду.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту -ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Після погодження проект землеустрою є таким, що відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У постановах від 24 січня 2020 року у справі №316/979/18, від 30 серпня 2018 року у справі №817/586/17, та 30 жовтня 2018 року у справі № 820/4852/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. ГУ Держгеокадастру не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що позивачем до заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства долучено погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (експерт державної експертизи Кулєшова Н.М.) від 03.05.2019 N 5197/82-19 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, у якому зазначено про реєстрацію земельної ділянки 27.06.2019.

За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом встановлено, що позивачем клопотання про затвердження проекту землеустрою подано до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 13.08.2020, а Наказ про відмову прийнято тільки 25.11.2020, тобто з порушенням двотижневого строку, передбаченого ст. 118 ЗК України.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України слідує, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише відсутність погодження такого проекту у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, та у визначених законом випадках обов`язкової державної експертизи. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження та проведення експертизи (у разі необхідності), наведена норма статті 118 ЗК України не містить.

Оскільки на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області позивачем подано погоджений висновком від 03.05.2019 N 5197/82-19 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то висунення відповідачем зауважень до такого проекту землеустрою та зазначення в якості підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою обставини про те, що в матеріалах проекту зауваження зазначені в наказі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №801-СГ від 18.02.2020 частково не усунені, а саме: кадастровий план у паперовій та електронній форми виконати відповідно до ЗУ "Про Державний земельний кадастр", витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастровий план привести у відповідність до ст.11 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та кроки межових знаків привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками; до розробленого проекту землеустрою необхідно долучити погодження органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, що передбачено п.3 ст.186-1 Земельного кодексу України не відповідає правильному застосуванню положень статті 118 ЗК України.

Судом встановлено, що на підставі поданого позивачем проекту землеустрою здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер :01:105:0089.

Реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі поданого проекту землеустрою відповідно до статей 9, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою, а відтак про безпідставність мотиву відповідача щодо відсутності на кадастровому плані земельної ділянки кадастрового номеру сформованої земельної ділянки, утвореної під час поділу іншої земельної ділянки.

Вищевикладеним суд відхиляє мотив відповідача, який наведений у відзиві на позовну заяву, стосовно невідповідності землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Таким чином, суд доходить висновку, що наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 25.11.2020 № 6014 -СГ не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача в частині зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Донецькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд виходить з наступного.

Слід зазначити, що зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи наявні докази, які досліджені судом та свідчать про наявну можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є саме зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у постанові від 19.02.2020 у справі № 591/5935/17 Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача (у подібних правовідносинах) є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою земельної ділянки.

Виходячи з фактичних обставин у справі, приписів частини дев`ятої статті 118 ЗК України та правового висновку Верховного Суду, суд визнає, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними та у відповідача є лише один варіант поведінки - затвердити проект землеустрою, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Позовна вимога про зобов`язання передати у власність земельну ділянку кадастровий номер :01:105:089, площею 2,0 га. у контексті наведеного є передчасною, адже за наслідками розгляду клопотання рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність не приймалося.

Позовна вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області внести зміни до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 листопада 2020 року № 2-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", а саме в додатку до наказу, виключивши із нього запис за порядковим номером 180 відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:105:089 загальною площею 2,000 га, є також передчасною, тому що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:105:089 за позивачем не зареєстровано.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір за 2 немайнових вимоги в розмірі 1 681, 60 гривень, також, Судом було відстрочено позивачу сплату судового збору за немайнову вимогу про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області внести зміни до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 листопада 2020 року № 2-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", а саме в додатку до наказу, виключивши із нього запис за порядковим номером 180 відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:105:089 загальною площею 2,000 га цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, в задоволення якої судом було відмовлено.

Так, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому підлягають стягненню з управління відповідача сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1681, 60 гривень, та з позивача на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 840, 80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження: бул. Машинобудівників, буд. 16, м. Краматорськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25 листопада 2020 року № 6014 СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності за межами населених пунктів на території Зайцевської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :01:105:089.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова