Справа № 280/7910/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
22 лютого 2021 року Справа № 280/7910/20 :

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі
за позовною заявою ОСОБА_1
до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування рішення,
04.11.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2020.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 позовні вимоги було задоволено.

03.02.2020 від представника ОСОБА_1 надійшла заява (вх. №6802) про ухвалення додаткового рішення, у якій представник позивача просив стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн.

Розпорядженням Т.в.о. керівника апарату суду від 03.02.2021 №12 Щодо призначення повторного автоматичного розподілу додаткових матеріалів справ (КДМ) призначено повторний автоматичний розподіл заяви про ухвалення додаткового рішення №280/7910/20, у зв`язку із запланованою відсутністю судді Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 .

Після повторного розподілу заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №280/7910/20 передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці А.В.

Ухвалою суду від 04.02.2021 заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до судового розгляду на 15.02.2021.

Учасниками справи суду подано клопотання про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частини другої вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вимоги ч. 9 ст. 205 та ч. 4 ст. 229 КАС України, суд вважає за можливе завершити розгляд заяву представника позивача у порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглядаючи заяву представника позивача суд виходить із такого, що відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною 5 цієї ж статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Поряд з цим, відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ч. ч. 3, 4 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Тобто, законодавцем чітко визначено умови та проміжок часу для подання заяви та відповідних доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, які вона сплатила, а саме: така заява повинна подаватися:

- до закінчення судових дебатів;

- або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Судом встановлено, до закінчення судових дебатів у справі № 280/7910/20 представник Позивача, у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, заявив усне клопотання про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

26.01.2021 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено судове рішення по справі № 280/7910/20.

Таким чином, закінчення строку на подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу припадає на 31 січня 2021 року, що є вихідним днем.

Згідно з ч. 6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, останнім днем строку на подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу є 01 лютого 2021 року, тому дана заява про стягнення витрат на правничу допомогу подана з дотриманням строків передбачених ч. 7 ст. 139 КАС України.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16».

Так, надання представником позивача Котелевським К.В. адвокатських послуг у суді при розгляді цієї справи підтверджується відповідним ордером на надання правової допомоги, договором про надання правничої допомоги б/н від 14 серпня 2020 року, актом виконаних робіт (наданих послуг), рахунком № 42 від 27 жовтня 2020 року, згідно договору б/н від 14 серпня 2020 року, меморіального ордеру № 2PL225479 від 27.10.2020 року.

Досліджуючи надані документи, суд встановив, що договором передбачено надання правової допомоги саме позивачу та саме при розгляді вказаної справи. Усі копії документів завірено підписом та печаткою представника позивача.

Проте, відповідач звернувся з відповідним клопотанням про зменшення розміру таких витрат, якому зазначає, зокрема, що вимога представника позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката с очевидно необгрунтованою, так як розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору.

Представник позивача у своїх пояснення на клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, зазначив, що адвокат ОСОБА_3 надав позивачу консультацію та роз`яснення змісту Клієнту усіх наданих ним документів, з посиланням на чинне законодавство протягом 1 год., підготував адміністративний позов до Запорізького окружного адміністративного суд щодо визнання протиправним та скасування рішення про скасування оформлення набуття Клієнтом громадянства України від 07 серпня 2020 року, що прийняте Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області протягом 4.5 год., прийняв участь у підготовчому засіданні по справі № 280/7910/20 16.12.2020 року, прийняв участь у судовому по справі № 280/7910/20 26.01.2021 року, а тому сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є обгрунтованою, пропорційною до предмета спору, з дотриманням критерію розумності розміру, співмірною з виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт щодо розгляду даної справи. З матеріалів справи вбачається, що виконана робота представника позивача відповідала вимогам Договору та чинного законодавства: виконана добросовісно, надано детальний опис щодо її виконання, адвокатом було у повній мірі забезпечено реалізацію прав і обов`язків позивача в адміністративному судочинстві, надані до суду документи не свідчать про штучне збільшення обсягу витраченого часу.

Дослідивши Акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, і беручи до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 2000,00грн.

Крім того, суд акцентує увагу, що задоволення клопотання у повному обсязі призведе до надмірного тягару суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання шляхом присудження на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст. 139,43, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, 90, ) .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня отримання додаткового рішення в повному обсязі.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Сіпака