Справа № 640/11188/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 640/11188/19

адміністративне провадження № К/9901/5784/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року

у справі № 640/11188/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 640/11188/19, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 листопада 2018 року: № форми «В4», яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду за серпень 2018 на 822699,00 грн; № форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за серпень 2018 року на 2533215,00 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 633303,75 грн; № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 148864,00 грн за основним платежем та 37216,00 грн за штрафними санкціями.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження Головне управління ДПС у м. Києві зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Щодо пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Головне управління ДПС у м. Києві вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував пункти 198.5, 198.6 статті 198, пункти 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України у справах № 21-3418а16, № 21-737во10, та Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у справі № 826/12509/18.

Так, предметом спору у справі № 21-3418а16 є скасування податкового повідомлення-рішення, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем та за штрафними санкціями. Проте пункт 198.5 статті 198, пункти 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України Верховним Судом України у цій справі не застосовувались.

Щодо справи № 21-737во10, то постановою Верховного Суду України судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд, що свідчить про те, що правову позицію щодо застосування певної норми у цій справі остаточно не сформовано.

Щодо справи 826/12509/18, то предметом спору у ній є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, в тому числі: за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями. При цьому пункт 198.5 статті 198, пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України Верховним Судом у цій справі не застосовувались.

Також посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Головне управління ДПС у м. Києві вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував пункт 44.6 статті 46, пункт 85.2 статті 85 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 2а-9423/12/2670, від 30 вересня 2020 року у справі № 826/2145/17.

Разом з тим предметом спору у справі № 2а-9423/12/2670 є скасування податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем та за штрафними санкціями, тобто правовідносини у цій справі та у справі № 640/11188/19, у якій, зокрема, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем та за штрафними санкціями, не є тотожними за умови застосування у цих справах пункту 44.6 статті 46 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Щодо справи № 826/2145/17, то постановою Верховного Суду судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд, що свідчить про те, що правову позицію щодо застосування певної норми у цій справі остаточно не сформовано.

Отже, подібність правовідносин щодо кожного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме наявність однакових правових ознак між справами, заявником касаційної скарги не наведена.

Посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, Головне управління ДПС у м. Києві вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Проте Єдиний державний реєстр судових рішень містить низку постанов Верховного Суду щодо застосування пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, яка регулює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 640/11188/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф. Ханова