Справа № 400/894/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р. № 400/894/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:фермерського господарства "Маяк-2" ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2019 р. № 8, № 8, № 8,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Маяк-2» ОСОБА_1 звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2019р. №8, №8, №8.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення не відповідають нормам Податкового кодексу України (далі - ПК України). Відповідач, на думку позивача, виявив порушення, які допустив контрагент платника податків, а отже й відповідальність за такі порушення повинен нести сам контрагент. За таких підстав, відповідні рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

17.04.2020 року Ухвалою суду відкрито провадження у праві за правилами загального провадження з призначенням проведення підготовчого судового засідання. (т. 2 а.с 111)

Ухвалою суду від 16.06.2020 року закрито про підготовче поважання по справі, та справу призначено слухати по суті .

21.07.2020 року сторонами подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

06.05.20202 року Відповідачем подано до суду Відзив на позовну заяву. Відповідач з позовними вимогами не згоден з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає, що позовні вимоги є неогрунтованими, оскільки висновки податковим органом зроблені на підставі наданих до перевірки первинних, бухгалтерських документів, на підставі яких формувалися показники фінансово-господарської діяльності, в результаті чого в ході проведення пееревірки встановлено відсутність реальності придбання товарів (робіт, послуг) із зазначеними контрагентами з урахуванням всіх обставин та наявної інформації, що призвели до заниження податку на додану вартість, заниженню сум від`ємного значення. Таким чином, порушення викладені в акті перевірки, є обгрунтованими, а винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Дослідив матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

У серпні 2019 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Балдим» () за жовтень-грудень 2016 року, ТОВ «Витовське» () за грудень 2016 року, ТОВ «Гетрейд Фірм» () за жовтень 2017 року, результати якої оформлені актом від 16.08.2019 р. №1160/14-29-14-07/23041007

Перевіркою встановлено порушення позивачем

- п.185.1 статті 185, п.188.1 статті 188 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 70000 грн., в тому числі:

- грудень 2016 року на суму ПДВ 70000 грн.

- п.198.1, п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 67 500,00грн., в тому числі:

- грудень 2016р. на суму ПДВ 67 500,00грн.

- п.198.1, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 781 142,00грн., у т.ч.:

- жовтень 2016 року на суму ПДВ 97552 грн.;

- листопад 2016 року на суму ПДВ 368248 грн.;

- грудень 2016 року на суму ПДВ 24167 грн.;

- жовтень 2017 року на суму ПДВ 291175 грн.

- п.198.1, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 349722 грн., у т.ч:

- за жовтень 2016 року на суму ПДВ 3248 грн.

- за жовтень 2017 року на суму ПДВ 346474 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.10.2019р. №8, №8, №8.

Податковим повідомленням-рішенням №8 від 09.10.2019р., відповідачем Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 зменшено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за жовтень 2016р. на суму 3 248,00грн. та жовтень 2017р. на суму 346474,00грн.

Податковим повідомленням-рішенням №8 від 09.10.2019р., відповідачем Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 171 713,00грн. з яких сума збільшеного грошового зобов`язання 781 142,00грн., та застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 390 571,00грн.

Податковим повідомленням-рішенням №8 від 09.10.2019р., відповідачем Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 зменшено суму податкового зобов`язання за податковий звітний період грудень 2016р. за платежем податок на додану вартість у розмір 70 000,00грн. та зменшено суму податкового кредиту у розмірі 67 500,00грн.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно прийняті податкові повідомлення рішення виходячи з наступного.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пункт 188.1 ст.188ПК України визначає базу оподаткування податком на додану вартість, та зазначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів

Відповідно до п.198.1 ст.198ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.2 ст.198ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг;

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Виходячи з вимог ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою, пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пункт 200.4 ст.200 ПК України визначає порядок відшкодування сум від`ємного значення розрахованого згідно з п.200.1 ПК України

Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 , отримавши від контрагентів товар, що підтверджується, первинним документами (договорами, видатковими та податковими накладними та інші.), про які перевіряючим зазначено в акті перевірки, здійснивши оплату за отриманий товар та перевіривши наявність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, керуючись вимогами ст.198 ПК України, включило до складу податкового кредиту суми ПДВ, зазначені в податкових накладних.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст.198 ПК України право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах здійснення господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В акті перевірки перевіряючими зазначено, що господарські операції між ФГ «Маяк-2» ОСОБА_1 та ТОВ «Балдим» (), ТОВ «Витовське» (), ТОВ «Гетрейд Фірм» () не проводилися.

Висновок про нереальність здійснення господарських операцій відповідачем зроблено на підставі податкової інформації комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем . Відповідно такий висновок перевіряючих є припущенням, оскільки зроблений не на підставі повного комплексного дослідження, а лише на підставі поверхневого співставлення, податкового зобовязання та податкового кредиту на рівні ДПС та згідно інформаційних довідок інших ДПІ.

Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 в період жовтень-грудень 2016 року придбало у ТОВ «Балдим» згідно договорів купівлі-продажу від 31.10.2016р., №14/11 від 11.11.2016р., №16/11 від 14.11.2016р., №23/11 від 21.11.2016р., Амофос у кількості 54,0т., Амофоску у кількості 40,0т., Амофоску у кількості 68,0т., обприскувач самохідний John Deere 49300.

Придбаний у ТОВ «Балдим» за договором купівлі-продажу від 31.10.2016р. амофос в кількості 54,0 тон., яку отримано Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 від продавця згідно видаткової накладної №РН-0000041 від 31.10.2016р. ТОВ «Балдим» 31.10.2016р. склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну №10 від 31.102016р.

В подальшому згідно договору зберігання від 31.10.2016р. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 , та акту приймання-передачі від 31.10.2016р. до договору зберігання та на підставі видаткової накладної №24 від 31.10.2016р., передало придбаний товар, а саме амофоску на відповідальне зберігання ТОВ «Балдим». На зберігання товар згідно довіреності №2 від 31.10.2016р. отримував ОСОБА_2 .

Судом не приймається посилання відповідача на неможливість зберігача здійснювати зберігання продукції, оскільки надані до суду позивачем документи свідчать, що у користуванні ТОВ «Балдим» знаходились складські приміщення площею 300 кв.м, що розташовані в АДРЕСА_2 . Факт передачі складських приміщень ТОВ «Балдим» підтверджується актом приймання-передачі від 30.10.2016р.

04.04.2017р. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 отримало від зберігача ТОВ «Балдим», згідно видаткової накладної №РН-0000016 та акту приймання-передачі від 04.04.2017р., амофоску зі складського зберігання в кількості 54,0 тони. Доставка товару зі складського зберігання фермерському господарству здійснювалась автотранспортними засобами, що підтверджується ТТН №007, 008 згідно яких товар, а саме амофоска була доставлена від ТОВ «Балдим» до Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 .. Зі зберігання товар отримано директором Фермерського господарства Фаримець О.О., що підтверджується довіреністю №13/1 від 03.04.2017р.

Придбаний товар амофоска було використано в господарській діяльності внесено на поля Ф/г «Маяк-2», що підтверджується актом №1 «Про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин» за 05 квітня 2017р.

Факт перевезення товару та його внесення в ґрунт в якості добрива підтверджується і документами щодо використання паливно мастильних матеріалів, це матеріальні звіти, відомості по рахунку 203, акти на списання дизельного пального згідно виконаних робіт за квітень 2017р., відомостями обліку видачі дизельного пального № 1 та №2.

Аналогічно склалась ситуація із придбаною амофоскою згідно договорів купівлі-продажу №14/11 від 11.11.2016р., (придбано Амофоску у кількості 40,0т.) та №16/11 від 14.11.2016р., (придбано Амофоску у кількості 68,0т.)

За придбану згідно договору купівлі продажу №14/11 Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 здійснило оплату вартості платіжним дорученням №232 у сумі 450 000,00грн. на підставі рахунку №СФ-0000562 від 31.10.2016р.

Продавець ТОВ «Балдим» 14.11.2016р. за №15 склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну на придбаний товар амофос 40,0тон загальна вартість 450 000,00грн. в т.ч ПДВ 75000,00грн.

За придбану згідно договору купівлі-продажу №16/11 від 14.11.2016р., амофоску у кількості 68,0т. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 здійснило оплату 16.11.2019р. платіжним дорученням №234 у сумі 760 000,00грн. на підставі рахунку №СФ-0000611 від 15.11.2016р.

Продавець ТОВ «Балдим» 16.11.2016р. за №19 склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну на придбаний товар амофоска 68,0тон загальна вартість 760 000,00грн. в т.ч ПДВ 126666,67грн.

Відповідно до договору 23/11 купівлі-продажу від 21.11.2016р. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 придбало у ТОВ «Балдим» оприскувач самохідний John Deere 49300. На підставі рахунку на оплату №27 від 23.11.2016р. Ф/г «Маяк-2» здійснило оплату вартості придбаного товару платіжними дорученнями №235 від 23.11.2016р. у сумі 700000,00грн.. №236 від 24.11.2016р. у сумі 170000,00грн., №237 від 28.11.2016р. у сумі 110000,00грн., №248 від 01.12.2016р. у сумі 160000,00грн., №810 від 01.12.2016р. у сумі 1500000,00грн.

Отримавши оплату вартості товару згідно умов договору ТОВ «Балдим» виписано та зареєстровано у Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №31 від 23.11.2016р. загальна вартість 700 000,00грн. в т.ч ПДВ 116 666,67грн., податкову накладну №33 від 24.11.2016р. загальна вартість 170 000,00грн. в т.ч ПДВ 28 333,33грн., податкову накладну №43 від 28.11.2016р. загальна вартість 110 000,00грн. в т.ч ПДВ 18 333,33грн.,

Маючи зареєстровані у відповідності до вимог законодавства у ЄРПН податкові накладні Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 включило до складу податкового кредиту суми ПДВ сплачені у вартості придбаного товару.

В акті перевірки не наведено фактів відмови в реєстрації, чи блокуванні реєстрації податкових накладних складених ТОВ «Балдим» за результатами поставки товарів Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 . Відповідно факт реєстрації податкових накладних в ЄРПН складених ТОВ «Балдим» за результатами поставки товарів Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 вважається підтвердженим.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про не надання сертифікатів якості на придбаний товар, оскільки сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, і не містить відомостей про господарську операцію, про учасників та умови господарської операції з поставки, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, а тому не може слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції.

Відсутність сертифікатів сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції. Аналогічної позиції притримується Верховний суд у Постанові від 16.10.2020р. у справі №810/4304/16.

Відповідно до договору №031001 від 03.10.2017р., Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 придбало у ТОВ «Гетрейд Фірм» товар в асортименті. Товар отримано директором Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_3 згідно видаткових накладних №161001 від 16.10.2017р. на суму 785877,89грн., №171001 від 17.10.2017р. на суму 760877,63грн., №171004 від 17.10.2017р. на суму 699967,97грн., №251001 від 25.10.2017р. на суму 787063,18грн., №261002 від 26.10.2017р. на суму 581098,55грн., №271002 від 27.10.2017р. на суму 511309,32грн.

Продавець ТОВ «Гетрейд Фірм» склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні на придбаний товар, а саме податкову накладну №1 від 16.10.2017р. загальна вартість 785877,89грн. в т.ч ПДВ 130 979,65грн., податкову накладну №6 від 17.10.2017р. загальна вартість 760577,63грн. в т.ч ПДВ 126762,94грн., податкову накладну №5 від 17.10.2017р. загальна вартість 699967,97грн. в т.ч ПДВ 116661,33грн., податкову накладну №19 від 25.10.2017р. загальна вартість 487063,18грн. в т.ч ПДВ 81177,20грн., податкову накладну №22 від 26.10.2017р. загальна вартість 581098,55грн. в т.ч ПДВ 96849,76грн., податкову накладну №25 від 27.10.2017р. загальна вартість 511309,32грн. в т.ч ПДВ 85218,22грн.

В подальшому згідно договору відповідального зберігання №031001/1 від 03.10.2017р. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 , відповідно до акту №1 приймання-передачі від 27.10.2016р. передало придбаний товар на відповідальне зберігання ТОВ «Гетрейд Фірм».

Підставою для висновку перевіряючого про відсутність реальності здійснення господарських операцій, між Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 та ТОВ «Гетрейд Фірм» стала відсутність актів звірки, актів інвентаризації ТМЦ зі зберігачем ТОВ «Гетрейд Фірм» та наявність кримінального провадження відносно ТОВ «Гетрейд Фірм».

Відсутність актів звірки, актів інвентаризації ТМЦ зі зберігачем ТОВ «Гетрейд Фірм» про які в акті перевірки зазначає відповідач, не свідчить про відсутністьчи не реальність здійснення господарських операцій, оскільки договором не передбачено складання таких документів протягом строку зберігання, та умовами договору передбачено, що Зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність майна з моменту передавання Майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажедавцеві.

Судом не приймаються посилання ГУ ДПС у Миколаївській області на наявність кримінального провадження відносно контрагента позивача ТОВ «Гетрейд Фірм».

В акті перевірки відсутні посилання на судові рішення, що набрали законної сили, щодо притягнення посадових осіб учасників правочину до кримінальної відповідальності, як і відсутнє посилання на судові рішення, що набрали законної сили щодо недійсності або фіктивності вчиненого правочину.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Гетрейд Фірм» не перебуваєь в процесі припинення, та свідоцтво платника ПДВ, було чинним на момент здійснення господарських операцій з позивачем.

Відтак посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача, в яких не винесено обвинувального вироку, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 813/4931/13-а та від 06 лютого 2018 року у справі № 802/4940/14.

Відповідно до договору відповідно до договору купівлі-продажу продукції №2312/01 від 23.12.2016р. Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 придбало у ТОВ «Витовське» соняшник врожаю 2016 року в кількості 30,0т за ціною 13500,00 грн. Загальна сума становить 405000,00 грн., в т.ч. ПДВ 67500,00 грн.

Придбаний товар отримано директором Фермерського господарства Фаримець О.О. згідно видаткової накладної №43 від 29.12.2016р. Продавець ТОВ «Витовське» склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну №48 від 29.12.2016р. загальна вартість 405000,00грн. в т.ч ПДВ 67500,00грн.

Отриманий товар було доставлено фермерському господарству автотранспортними засобами, що підтверджується ТТН №00005 від 29.12.2016р. ТТН №00006 від 29.12.2016р.

В подальшому придбаний соняшник Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 використано у своїй господарській діяльності. Згідно договору поставки №510/23 від 20.01.2016р. насіння соняшнику Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 продало ТОВ «Лидер Снек». Передача товару здійснена згідно видаткової накладної №28 від 29.12.2016р. товар отримано згідно доручення №474/2 провідним менеджером ТОВ «Лидер Снек» ОСОБА_4 . Доставка товару ТОВ «Лідер Снек» була проведена транспортним засобм Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 та підтверджується Товарно-транспортними накладними №00001 від 29.12.2016р. та №00002 від 30.12.2016р.

ТОВ «Лідер Снек» здійнило оплату придбаного та отриманого від Ф/г «Маяк-2» соняшника у розмірі 420000,12грн., що підтверджкється банківською випискою від 23.01.2017р.

Передавши товар та отримавши суму вартості проданого товару Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних в адресу ТОВ «Лідер Снек» податкову накладну №28 від 29.12.2016р. загальна вартість 420000,12грн. в т.ч ПДВ 70000,02грн. та включило суму ПДВ до складу податкових зобов`язань Фермерського господарства.

Стосоно зазначення відповідачем в акті перевірки про порушення заповнення Товарно-транспортних накладних, а саме не зазначено інформації щодо здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт суд зазначає наступне.

Відповідно до до п.11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затв.наказом Мінтранспорту України №363 від 14.10.1997р. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З зазначеного випливає, що данні про здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт в Товарно-транспортній накладній не зазначаються.

Крім того ні в Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затв.наказом Мінтранспорту України №363 від 14.10.1997р., ні Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні затв.ПКМУ №207 від 25.02.2009р. товарно-транспортна накладна не названа серед документів, які мають бути у водія юридичної особи або фізичної особи підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб.

Товарно-транспортна накладна підтверджує операцію з надання послуг по перевезенню вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, допущення помилок у заповнені ТТН, чи взагалі її відстність не може бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 804/4940/14 , ЄДРСРУ № 72029288, від 24.01.2018 р. справа № 806/684/14 , ЄДРСРУ № 71829171).

Виходячи з матеріалів справи, суд вважає, неправомірними висновки відповідача про порушення законодавства Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Балдим», ТОВ «Витовське», ТОВ «Гетрейд Фірм» з огляду на наступне.

Отримання податкових накладних від зазначених товариств засвідчує факт постачання товарів, надання та отримання послуг, тобто виникнення події, що дає законне право на отримання господарством податкового кредиту. Крім того, Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 здійснило усі інші, необхідні для додержання податкового кредиту дії, які передбачені в Податковим кодексом України, а саме: подало відповідному податковому органу податкову декларацію. Позивач надав і до перевірки, і суду первині бухгалтерські документи, відповідні договори, акти здачі-прийняття ТМЦ та інші бухгалтерські документи, передбачені бухгалтерськими стандартами, які підтверджують реальність отримання товарів від контрагентів-постачальників. В подальшому придбані товари позивач використав у власній господарській діяльності, на доказ чого надав відповідні документи.

Крім того, зазначені контрагенти були у відповідності до вимог чинного законодавства України зареєстрованими платниками податку на додану вартість, установчі документи зазначених підприємств не були визнані у судовому порядку недійсними, правовідносини відбувалися на підставі укладених договорів на постачання товарів, належне виконання яких підтверджується актами виконаних робіт та податковими накладними, а сплата коштів - відповідними виписками банківського рахунку. Отримання вказаних товарів також підтверджується їх використанням у подальшій господарській діяльності Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 . Всі ці операції підтверджуються документами, що є в матеріалах справи.

Отже, виходячи з вищевикладеноо, суд вважає, що висновки відповідача відповідно до п.185.1 ст.185, п.188.1. ст.188, п.198.1, 198.3 ст.198, п.200.1, 200,4 ст.200 ПК України є безпідставними та необгрунтованими.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванні оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Разом з тим, в акті не міститься висновків стосовно невідповідності наданих для перевірки бухгалтерських документів вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в свою чергу податкові накладні відповідають вимогам, визначеним п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Слід зауважити, що відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені договори між сторонами є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом або рішенням суду, що набрало законної сили. В акті перевірки відсутні посилання на судові рішення, що набрали законної сили, щодо недійсності або фіктивності вчинених правочинів. Таких доказів відповідачем не надано і до суду.

Зазначення в акті перевірки про можливі порушення контрагентів є необґрунтованим, тим більше що перевірки щодо контрагентів позивача контролюючими органами не проводилися. До того ж, ст. 61 Конституції України задекларовано індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов`язаний відслідковувати дотримання вимог податкового законодавства контрагентами.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що податкове законодавство містить єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника ПДВ належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації і право на податковий кредит не може ставитися у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені.

Податковим органом не спростовано, що внаслідок придбання у ТОВ «Балдим», ТОВ «Витовське», ТОВ «Гетрейд Фірм», товарів позивач мав намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності, не підтверджено, що позивач прагнув отримати вигоду виключно/переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Відповідачем не доведено неотримання позивачем товару та не використання отриманого товару у господарській діяльності.

Наявності в первинних документах суттєвих недоліків, які б ставили під сумнів їх реальність, відповідач не навів.

Таким чином, суми ПДВ, що були віднесені Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, які були зареєстровані його контрагентами на підставі ст. 201 ПК України, є правомірними.

Реальність здійснення господарської операції підтверджується наданими представникам податкового органу, що проводили перевірку, первинними документами.

Отже, сукупність первинних, платіжних, звітних та інших документів, які зазвичай супроводжують такого роду операції, підтверджує фактичне здійснення господарських операцій і не дає підстав для сумніву у їх реальності та безтоварності. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності Ф/г «Маяк-2» ОСОБА_1 та її основним видам.

Неприйнятними є доводи контролюючого органу і в частині посилання на досудове розслідування, оскільки ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, матеріали досудового розслідування не можуть вважатися належними доказами в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 р. по справі № 822/551/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Висновок про недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків Європейський суд з прав людини зробив зокрема 9 січня 2007 року у рішенні «Інтерсплав проти України».

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні від 18.03.2010 року по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. При цьому у п. 23 даного рішення Європейський суд з прав людини наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко констатує правило індивідуальної відповідальності платника податків та наголошує, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

Зазначена позиція відображена у постанові Вищого адміністративного суду України від 25.01.2016 року у справі №2270/5376/12.

В основу висновків відповідача покладено аналіз баз даних по у ТОВ «Балдим», ТОВ «Витовське», ТОВ «Гетрейд Фірм», однак належних доказів нереальності операцій позивача з вказаними контрагентами не надано.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.04.2020 р. у справі № 805/5017/15-а, будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

Згідно з п.1-3 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при винесенні податкових повідомлень-рішень діяв необґрунтовано, тобто з без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач не довів правомірність висновків акту перевірки, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Судом встановлено, що фактичне виконання договорів позивача з ТОВ «Балдим», ТОВ «Витовське», ТОВ «Гетрейд Фірм» підтверджується належними та допустимими доказами, договори не містять ознак фіктивності. Матеріалами справи підтверджено наявність підстав для відображення вказаних операцій у бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення від 09.10.2019р. №8, №8, №8. не відповідають вимогам ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжні доручення від 31.03.2020 року № 0.0..1 про сплату судового збору в загальній сумі 15 000 грн. (т. 2 а. с. 108 ), та № 0.0..1 на суму 774,17 грн що й належать поверненню Позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Фермерського господарства «Маяк-2» ОСОБА_1 (вул. Ювілейна, 93, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 09.10.2019р. №8.

3. Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 09.10.2019р. № №8.

4. Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 09.10.2019р. №8.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) судовий збір в розмірі 15774,17 грн. (_пятнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири грн. 17 коп.) на користь Фермерського господарства «Маяк-2» ОСОБА_1 (вул. Ювілейна, 93, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.02.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська