Справа № 580/3745/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3745/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Ганечко О.М., Кучма А.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського університету ім. Т. Шевченка з 01.09.1991 до 21.06.1996, що становить 2 роки 4 місяці та 25 днів; 3-х років роботи в галузі права в Христинівській РДА на посаді завідуючої юридичним відділом та начальника юридичного відділу РДА;

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі - 50% суддівської винагороди з 11.04.2020;

- зобов`язати відповідача при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахувати позивачу в повному обсязі до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського університету ім. Т. Шевченка з 01.09.1991 до 21.06.1996, що становить 2 роки 4 місяці та 25 днів; 3 роки роботи в галузі права в Христинівській РДА на посаді завідуючої юридичним відділом та начальника юридичного відділу РДА;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11.04.2020, а також нарахувати та виплатити позивачу без обмеження граничного розміру щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 56% винагороди судді за повних 23 роки стажу судді, починаючи з 11.04.2020, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 01.09.1991 до 21.06.1996 позивач навчалась на юридичному факультеті денного навчання Київського університету ім. Т. Шевченка, Наведене підтверджується даними трудової книжки позивача від 28.06.1990 серії НОМЕР_1 .

21.06.1996 вона отримала диплом серії НОМЕР_2 згаданого навчального закладу за спеціальністю "правознавство" та отримала кваліфікацію юрист.

З 06.08.1996 до 31.10.2001 позивач працювала завідуючою та начальником юридичного відділу Христинівської РДА.

Указом Президента України від 15.10.2001 №975/2001 позивач призначена на посаду судді Христинівскього районного суду Черкаської області. Постановою Верховної Ради України обрана безстроково суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 №925/0/15-20 позивача звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі заяви позивача від 15.04.2020 розпорядженням відповідача від 17.04.2020 позивачу призначено з 11.04.2020 щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди.

На заяву позивача від 23.04.2020 про нарахування та виплату їй щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди з 11.04.2020, відповідач листом від 06.05.2020 №1217-1421/М-03/8-2300 повідомив, що законодавчих підстав для обчислення грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% немає.

У листі вказано, що застосування норм ст.137 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) при обчисленні збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді не передбачено.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії відповідача щодо призначення позивачу такого утримання у розмірі 50% є необґрунтованими, а спірна відмова щодо його перерахунку - протиправною.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На день звільнення позивача у відставку (09.04.2020) питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці були врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з частиною 2, частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_1 суддею відповідні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Приписами абзацу 4 частини 4 статті 43 цього Закону регламетовано зокрема, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах слідчих за умови наявності у зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Разом з цим, відповідно до приписів пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Аналогічна правова норма визначена у статті 1 Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також час роботи на посадах слідчих, а також половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах за умови роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як було встановлено судом, позивач працювала на посаді судді з 15.02.1992 до 12.04.2019, тобто більше 10 років. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що половина періоду навчання позивача за денною формою на юридичному факультеті Київського університету ім. Т. Шевченка з 01.09.1991 до 21.06.1996 та стаж з 06.08.1996 до 31.10.2001 на посаді завідуючої та начальника юридичного відділу Христинівської РДА підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на одержання та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18 підтримала позиції судів попередніх інстанцій про необхідність зарахування до стажу роботи на посаді судді також стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права.

Крім того, згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, такий стаж позивача становить 23 роки та 10 місяців.

Отже, з урахуванням стажу позивача її щомісячне довічне грошове утримання має становити 56% грошового утримання судді.

Тому дії відповідача щодо призначення позивачу такого утримання у розмірі 50% суд вважає необґрунтованими, а спірну відмову щодо його перерахунку - протиправною.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано суду жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність дій суб`єкта владних повноважень та прийнятого ним рішення у межах спірних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якого останнім в даному випадку виконано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії та рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Кучма А.Ю.