Справа № 560/6043/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6043/20
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу до 05 травня за період з 2015 по 2020 рік.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року провадження у справі поновлене.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 позовну заяву в частині позовних вимог, які стосуються оскарження бездіяльності відповідача та виплати щорічної допомоги за період 2015 - 2019 років залишено без руху. Позивачу запропоновано подати обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у якій повинні бути викладені обставини, підтверджені належними доказами, які доводять поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду в частині вимог за 2015-2019 роки.

Позивач ухвалу суду отримав та подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. У заяві позивач зазначає, що про порушення свого права дізнався після опублікування рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-рп/2020 ( опубліковане 03.04.2020) Після цього він звернувся до відповідача про виплату допомоги у відповідних розмірах, на що отримав відмову від 24.09.2020. Таким чином, позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізнався у вересні 2020 року, відтак просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк.

Вирішуючи питання про обґрунтованість доводів позивача, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності заяв (скарг). Норми, що регулюють строки подачі заяв (скарг) спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності ( рішення у справі Мельник проти України, заява №23436/03)

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого відповідні правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строки поновленими у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову, апеляційної, касаційної скарги. Отже, саме наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень може бути підставою для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду ( правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17)

Предметом розгляду в межах категорії справ щодо питань соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими або обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Верховний Суд, розглядаючи справу № 380/5202/20 щодо аналогічних правовідносин, у постанові від 18.11.2020 року зазначив, що одноразова грошова допомога до 5 травня є регулярною виплатою, виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні кожного конкретного року під час отримання допомоги до 5 травня. Верховний Суд відхилив покликання на триваючий характер бездіяльності відповідача щодо невиплати разової допомоги до 5 травня у тому розмірі, який, на думку позивача, мав бути йому нарахований, та на юридичну невизначеність спірних правовідносин, і зазначив, що на дані спірні правовідносини поширюються вимоги щодо шестимісячного строку для звернення до суду з позовом щодо недоплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за попередній період.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду від 14.08.2018 по справі № 473/2190/17 Суд відхилив посилання позивача на те, що строк звернення до суду ним не пропущений, оскільки про порушення права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня він дізнався після отримання листа управління соціального захисту. Верховний Суд виходить з того, що отримавши у квітні відповідного року разову грошову допомогу до 5 травня, позивач міг дізнатись про порушення своїх прав. Одночасно з цим, 30 вересня відповідного року є встановленим законом строком, до якого могла бути здійснена виплата цієї допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми коштів, ніж була йому виплачена.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом в частині вимог, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині (...)

Відповідно до Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення Конституційного Суду України набирає законної сили з дня його ухвалення, та не поширюється на правовідносини, що існували до його прийняття. Визнання Конституційним Судом України неконституційними законів, інших актів або їх окремих положень відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" тягне втрату цими нормативними актами чинності з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення не може бути обґрунтованою підставою для поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами за 2015 - 2019 роки.

У той же час, з матеріалів справи і з заяви позивача не вбачаються обставини, що є або були об`єктивними перешкодами для звернення у передбачений законом строк до суду за захистом своїх прав щодо отримання одноразової грошової допомоги в належному розмірі у період з 2015 по 2019 рік. Оскільки зазначена грошова виплата є періодичним платежем, про порушення своїх прав позивач міг або повинен був дізнатись під час або одразу після її отримання протягом попередніх років.

Таким чином, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до суду, відповідно до вимог закону і практики Верховного Суду не можуть розглядатись як поважні.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, адміністративний позов в частині вимог, які стосуються виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за період 2015-2019 років, поданий після закінчення строків, установлених законом. Підстави пропуску строку не визнаються судом поважними, відтак позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду

Керуючись п. 8 ч. 1 статті 240, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за період 2015-2019 років - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради

в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за період 2015,2016,2017, 2018, 2019 років та зобов`язання виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу за період 2015,2016,2017, 2018, 2019 років - залишити без розгляду.

Розгляд справи в частині решти позовних вимог - продовжити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя І.С. Козачок