Справа № 600/2692/20-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2692/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 21.02.2020 року № в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 275832,49 грн та від 21.02.2020 року № в частині застосування штрафу у сфері ЗЕД стосовно недекларування простроченої дебіторської заборгованості в сумі 1020,00 грн;

- стягнути на користь позивача судові витрати - судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у відношенні нього податковим органом на підставі акту про результати позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій винесені спірні податкові повідомлення рішення, яким до останнього застосовано штрафні санкції, за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у іноземній валюті та щодо недекларування простроченої дебіторської заборгованості.

Вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що відповідно до банківської виписки філії Чернівецького обласного управління АТ "Ощадбанк" від 23.09.2020 року за період з 01.02.2017 року по 14.06.2017 року вбачається, що на розподільчий валютний рахунок позивача надійшла валютна виручка згідно умов інвойсу, в повному обсязі та у законодавчо встановлений термін до 19.07.2017 року. Відтак, на переконання позивача відсутній факт порушення граничних строків повернення із-за кордону валютної виручки.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

13.06.2017 року до податкового органу надійшла інформація від ПАТ "Державний ощадний банк України", про виявлені факти порушень позивачем вимог Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", відповідно до договору № 12/2016 від 12.12.2016 року. На виконання умов зазначеного вище договору позивачем відвантажено пиломатеріалів обрізних букових, згідно вантажно-митної декларації № 721 від 20.01.2017 року на суму 9218,58 євро або 275832,49 грн, законодавчо встановлений граничний термін надходження валютних цінностей 19.07.2017 року.

Станом на 29.01.2020 року позивачем не було представлено банківської виписки по валютному рахунку щодо підтвердження надходження валютних коштів по договору №12/2016 року від 12.12.2016 року, укладеного з іноземною фірмою.

Відтак вважає, що проведеною перевіркою встановлена дебіторська заборгованість в сумі 9218,58 євро та порушено законодавчо встановлений граничний термін надходження валютних цінностей.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІІ В СПРАВІ.

1. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. На підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 п.78.1 ст. 78, ст.79, п.82 розділу ІІ Податкового кодексу України, наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області № 2 від 02.01.2020 року та повідомлення № 1 від 02.01.2020 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньо - економічних операцій по контракту № 12/2016 від 12.12.2016 року (за період з 12.12.2016 року по 15.01.2020 року). (а.с.64,65)

2. Копія наказу № 2 від 02.01.2020 року та повідомлення № 1 від 02.01.2020 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які отримані останнім 10.01.2020 року. (а.с.66)

3. За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 29.01.2020 року 3 34/24-13-33-04-17/ НОМЕР_1 «Про результати позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій по контракту №12/2016 від 12.12.2016 року за період з 12.12.2016 року по 15.01.2020 року», в якому зафіксовані порушення:

- ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 року, Постанови правління НБУ № 41 від 25.05.2017 року "Про врегулювання ситуацій на грошово - кредитному та валютному ринках України" та п.2 Постанови правління НБУ № 7 від 02.01.2019 року в частині: несвоєчасного поступлення валютних цінностей в сумі 9218,58 євро або 275832,49 грн, при виконанні експортного контракту № 12/2016 від 12.12.2016 року укладеного з іноземною фірмою.

- п.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного контролю" та п.1 Указу Президента України від 06.11.1997 року № 1246/97 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами ", оскільки самозайнята особа ОСОБА_1 не подавала до Вижницької ДПІ декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами з недостовірною інформацією при наявності дебіторської заборгованості: станом на 01.10.2017 року, на 01.01.2018 року, на 01.04.2018 року, на 01.07.2018 року, на 01.10.2018 року, на 01.01.2019 року рахується прострочена дебіторська заборгованість за іноземною фірмою в сумі 9218,58 євро по контракту № 12/2016 від 12.12.2016 року. (а.с.18-24).

4. На підставі акту перевірки податковим органом винесені наступні податкові повідомлення- рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 21.02.2020 року № , за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язання та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 275832,49 грн; (а.с.6)

- податкове повідомлення - рішення від 21.02.2020 року № за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язання та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 1020,00 грн.(а.с.7)

5. Судом дослідженні розрахунки пені за несвоєчасне надходження валютних коштів у сфері ЗЕД на підставі ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та розрахунок штрафних санкцій на підставі норм Податкового кодексу. (а.с.59,60)

6. Крім того, судом встановлено, що 13.06.2017 року до ГУДФС у Чернівецькій області надійшла інформація від ПАТ "Державний ощадний банк України" (лист № 2464/10 від 13.06.2017 року), про виявлені факти порушень ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 відповідно до договору № 12/2016 від 12.12.2016 року. (а.с.67)

7. Відповідно до банківської виписки ТВБВ № 10025/0184 філії Чернівецького обласного управління АТ "Ощадбанк" від 23.09.2020 року сформованої за період з 01.02.2017 року по 14.06.2017 року встановлено, що на розподільчий валютний рахунок ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_2 надійшла валютна виручка від нерезидента "S.C. IPRODCOOP S.R.L.", згідно інвойсу № 1 від 20.01.2017 року на суму 9218,58 євро, а саме : 01.02.2017 року в сумі 5000,00 євро, 31.03.2017 року в сумі 1500,00 євро та 14.06.2017 року в сумі 2718,58 євро. (а.с.9-11)

8. Також судом дослідженні договір № 12/2016 від 12.12.2016 року про поставку товару, вантажно - митна декларація № 721 від 20.01.2017 року на суму 9218,58 євро (код товару 408040001), законодавчо встановлений граничний термін надходження валютних цінностей 19.07.2017 року, та рахунок фактура/інвойс від 20.01.2017 року на суму 9218,58 євро. (а.с. 13,14,15-17)

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

2. Згідно зі статтею 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Положення статті 42 Конституції України системно пов`язані зі статтею 16 Конституції України щодо однієї із основних функцій держави - забезпечення економічної безпеки України; а також мають безпосередній, органічний зв`язок зі статтею 41 Конституції України щодо змісту та форм права власності, непорушності права приватної власності.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 92 Конституції України правові засади і гарантії підприємництва визначаються виключно Законами України.

3. Загальні принципи підприємницької діяльності, сформульовані у статті 44 ГК України, відповідно до якої підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

4. Наведений вище принцип вільного вибору і самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, перш за все, встановлює можливість для суб`єктів підприємницької діяльності України підтримувати відносини з іноземними суб`єктами господарської діяльності з урахуванням положень Конституції та законів України, а також міжнародних норм і правил. Правове регулювання такої діяльності, а також обмеження щодо її здійснення встановлені Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ).

5. Закріплення принципу використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд надає право підприємцям самостійно вирішувати питання про долю належної їм частки валютної виручки, тобто прибутку, отриманого від здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності. Проте, цей принцип також діє з певними обмеженнями, які, зокрема, встановлені Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній" в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №185/94-ВР.)

6. Одним з таких обмежень, є унормування статтею 1 Закону №185/94-ВР «лімітованих» строків розрахунків при експорті товарів/послуг. Згідно з вказаною нормою виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідальність за порушення наведеної вище вимоги Закону №185/94-ВР передбачена статтею 4 вказаного Закону, яка встановлює, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, Закон №185/94-ВР встановлює відповідальність за порушення строків розрахунку в іноземній валюті (надходження виручки) за наслідками виконання зовнішньо-економічних контрактів, і єдиною підставою для звільнення від такої відповідальності є наявність висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Водночас, надходження валютної виручки на рахунок можливе лише за дійсним зобов`язанням.

7. Звертаючись до суду аргументи позивача фактично зводились до того, що на його розподільчий валютний рахунок надійшла валютна виручка згідно умов інвойсу, в повному обсязі та у законодавчо встановлений термін до 19.07.2017 року. Відтак, на переконання позивача відсутній факт порушення граничних строків повернення із-за кордону валютної виручки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

8. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема відповідно до банківської виписки ТВБВ № 10025/0184 філії Чернівецького обласного управління АТ "Ощадбанк" від 23.09.2020 року сформованої за період з 01.02.2017 року по 14.06.2017 року встановлено, що на розподільчий валютний рахунок ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_2 надійшла валютна виручка від нерезидента "S.C. IPRODCOOP S.R.L.", згідно інвойсу № 1 20.01.2017 року на суму 9218,58 євро, а саме : 01.02.2017 року в сумі 5000,00 євро, 31.03.2017 року в сумі 1500,00 євро та 14.06.2017 року в сумі 2718,58 євро. Тобто валютна виручка по даній операції надійшла в повному обсязі та у законодавчо встановлений термін до 19.07.2017 року.

Отже, з огляду на те, що валютна виручка в повному обсязі надійшла на банківський рахунок позивача в строк визначений Законом, тому і відсутній факт порушення останнім вимог статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та п. 2 Постанови правління НБУ № 7 від 02.01.2019 року.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства в контексті фактичних обставин в справі, а саме виконання зобов`язань за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування коштів у визначений Законом строк на валютний рахунок позивача, за наявності належним чином оформлених документів, суд не погоджується з висновком відповідача та вважає, що податковим органом не було доведено наявність підстав для нарахування позивачеві пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, відтак податкове повідомлення-рішення від 21 лютого 2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

9. З приводу доводів відповідача щодо порушення позивачем ст. 9 п.1 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" та п.1 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", в частині неподання останнім до посадових осіб відповідача декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, при наявності такої дебіторської заборгованості, суд зазначає наступне.

Як зазначено в акті перевірки, у позивача існувала дебіторська заборгованість станом на 01.10.2017 року, на 01.01.2018 року, на 01.04.2018 року, на 01.07.2018 року, на 01.10.2018 року, 01.01.2019 року, яка підлягає обов`язковому декларуванню у розмірі 9218,58 євро, що виникла за зовнішньоекономічним контрактом від 12.12.2016 року № 12/2016. Позивачем декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходяться за її межами до податкового органу не подавалась.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи в період з 01.02.2017 року по 14.06.2017 року на валютний рахунок позивача надійшли кошти в зазначеній вище сумі на виконання зовнішньоекономічного контракту від 12.12.2016 року № 12/2016. Відтак, станом на 01.10.2017 року, на 01.01.2018 року, на 01.04.2018 року, на 01.07.2018 року, на 01.10.2018 року, 01.01.2019 року у позивача відсутня дебіторська заборгованість, а тому і відсутній обов`язок останнього щодо подачі декларації.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що приписами частини 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 26.11.2015 №15-93 (далі - Декрет №15-93, чинний на час спірних правовідносин) встановлено, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України.

Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Відповідно до частини 2 статті 16 Декрету № 15-93 передбачено, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції), зокрема: за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

При цьому, статтею 16 Декрету №15-93 встановлено, що санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Отже, враховуючи відсутність визначення повноважень податкових органів щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення Декрету №15-93, відповідач у даному випадку діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Слід зазначити, що таке застосування норм статті 16 Декрету №15-93 відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 07.02.2012 у справі № 21-904а10, яка також підтримана Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 24 січня 2019 року по справі №820/3659/16, від 19 лютого 2019 року по справі №2а-0770/2579/11, що в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд застосовує до спірних правовідносин .

За таких обставин, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за неподання до контролюючого органу декларації про валютні цінності, доходи та майно.

10. За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

11. Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про відсутність фактів порушень податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваних рішень, оскільки такі рішення не відповідають наведеним вище критеріям статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

12. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що в матеріалах справи наведено достатньо доказів, які повністю спростовують позицію відповідача, відтак адміністративний позов слід задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 2768,52 грн слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 21.02.2020 року № в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 275832,49 грн.

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 21.02.2020 року № в частині застосування штрафу у сфері ЗЕД стосовно недекларування простроченої дебіторської заборгованості в сумі 1020,00 грн.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 2768, 52 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя О.В. Боднарюк