Справа № 335/241/21
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/241/21 2-а/335/42/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Штенгелова Олександра Володимировича до поліцейського 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смішко Владислава Руслановича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення БАА № 596942 від 31.12.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Штенгелова О.В., звернувся до суду з позовом до поліцейського 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смішко В.Р., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення БАА № 596942 від 31.12.2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 31.12.2020 року поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП Смішко В.Р. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 596942.

Відповідно до вказаної постанови, далі за текстом: «31.12.2020 року о 14 год. 08 хв. в м. Запоріжжі, вул. Космічна, буд. 140, водій, керуючи ТЗ обладнаним пасивними засобами безпеки не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП».

Позивач зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вказує, що відомості щодо суді адміністративного правопорушення, викладені у постанові БАА № 596942 від 31.12.2020 року не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та Правил дорожнього руху не порушував.

Вважає, що оскаржувана постанова не містить жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , зокрема факту, що останній не був пристебнутий ременем безпеки під час керування транспортним засобом.

Відсутність фактичних даних, на підтвердження відомостей оскаржуваної постанови щодо суті нібито вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, містяться, у самій постанові, винесеній поліцейським Смішко В.Р. , а саме у графі № 7: «до постанови додаються», поліцейський Смішко В.Р. вказав на відсутність доданих до неї матеріалів.

Крім того, відсутність доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 встановлена представником позивача і під час ознайомлення із оскаржуваною постановою в УПП в Запорізькій області ДПП, де, окрім рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, шляхом винесення постанови, відсутні будь-які матеріали на підтвердження відомостей щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, на думку позивача, постанова серії БАА № 596942 від 31.12.2020 року винесена, з грубим порушенням КУпАП, а саме: за відсутності факту адміністративного правопорушення, без з`ясування обставин справи та за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 596942 від 31.12.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути із відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 12.01.2021 року прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268-272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 27.01.2021 року о 11-15 год., надано учасникам справи строк для подання відзиву та роз`яснено наслідки їх неподання.

Копія ухвали суду від 12.01.2021 року була вручена відповідачам 18.01.2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Станом на 17.02.2021 відзиву на адміністративний позов відповідачами не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 31.12.2020 року поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смішко В.Р. винесено постанову БАА № 596942, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 102 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 31.12.2020 року о 14 год. 08 хв. в м. Запоріжжі, на вул. Космічна, 140, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, обладнаним пасивними засобами безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 В Правил Дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 125 КУпАП.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено, відповідальність особи за орушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.3 В Правил Дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування.

Як зазначав у позові ОСОБА_1 , що відомості щодо суті адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності, та в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Разом із тим, відповідачами вказані твердження позивача не спростовані, зокрема не надано доказів, що дійсно у час, день та місці, які вказані в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 під час керування автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки, а також не надано відзиву на позовну заяву і не зазначено будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачами в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема не довели, що 31.12.2020 року о 14 год. 08 хв. в м. Запоріжжі, вул. Космічна, буд. 140, водій, керуючи транспортним засобом, обладнаним пасивними засобами безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судом встановлено, що 12.10.2017 року між позивачем у справі ОСОБА_1 та адвокатом Штенгеловим О.В. укладено Угоду про надання правової допомоги, за умовами якої адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката.

На підтвердження виконання умов цієї Угоди суду подані наступні документи: Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, від 08.01.2021 року на загальну суму 4000,00 гривень; Квитанція на виконання послуги щодо ознайомлення з матеріалами справи, підготовки та подачі позовної заяви до суду від 08.01.2021 року; заява про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 04.01.2021 року з відміткою про її отримання 04.01.2021 року; Квитанція на виконання послуги щодо представництва ОСОБА_1 у судовому засіданні на суму 1000, 00 гривень від 17.02.2021 року; Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 08.01.2021 року на суму 1000, 00 гривень.

Щодо виконання послуг адвокатом у виді представництва позивача в судовому засіданні, суд зазначає, що в судові засідання, призначені на 27.01.2021 року та 17.02.2021 року, сторони не з`явилися, що свідчить про безпідставність заявленої суми вартості послуги участі адвоката у судовому засіданні.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000, 00 грн., а саме за послуги у виді ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підготовку та подачу позову, оскільки надання інших послуг, а саме участь в судовому засіданні позивачем та адвокатом не доведено.

Також, з Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн.

Підсумовуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73-79, 134, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 596942 від 31.12.2020 року, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смішко Владиславом Руслановичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 102 (сто дві) гривні 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ вул. Федора Ернста б. 3, код в ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ вул. Федора Ернста б. 3, код в ).

В іншій частині позовні вимоги про стягнення судових витрат залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Воробйов