Справа № 200/11678/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р. Справа№200/11678/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, розглянувши за участю секретаря судового засідання Купріян В.Ю.в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) стрін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35)

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просила суд: визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 ; скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера № 552 від 22.10.2020 року; зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за життя ОСОБА_2 , за період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року в загальній сумі 81 347,42 грн.

21 грудня 2020 року судом відкрито провадження в адміністративні справі в порядку прощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 18 січня 2021 року. Вказаною ухвалою витребувано у Першої Бахмутської державної нотаріальної контори письмові пояснення щодо того, чи зверталась ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса отримання (неотримання) нею свідоцтва про право на спадщину з наданням відповідних доказів завірених належним чином.

18 січня 2021 року розгляд справи відкладено на 02 лютого 2021 року.

02 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 15 лютого 2021 року.

15 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 22 лютого 2021 року.

16 лютого 2021 року до суду засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення Першої Бахмутської державної нотаріальної контори.

16 лютого 2021 року відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задовленні позовни вимог.

22 лютого 2021 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 09.10.2020 року ОСОБА_1 , звернулась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату недоотриманої пенсії за життя померлого чоловіка ОСОБА_2 .

За наслідками розгляду наданих позивачем документів про виплату пенсії позивачу було надано Рішення № 552 від 22.10.2020 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, яке вмотивоване тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, та відповідно до паспорту громадянина України вона та її померлий чоловік зареєстровані на тимчасово окупованій території України, а тому повинні додатково до Пенсійного фонду надати додаткову довідку, яка підтвердить факт сумісного проживання.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, дискримінаційними, та такими, що становлять штучні перешкоди для отримання пенсії її померлого чоловікаяку він не отримав за своє життя з незалежник від нього причин.

Позивач зазначає, що неврахування відповідачем поданих документів призвело до того, що на даний час позивач не може отримати грошові кошти, які належали померлому.

На запит нотаріуса Першої Бахмутської державної нотаріальної контори Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області була надана відповідь щодо не виплаченої пенсії ОСОБА_2 , яка склала 81 347,42 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року. Крім того, у своїй відповіді відповідач роз`яснив, що після спливу 6 місяців з дня відкриття спадщини, при зверненні спадкоємця за виплатою недоотриманої пенсії за життя померлого, Пенсійним фондом будуть застосовані норми ст. 46 Закону України № 1058, а саме виплата буде проведена у сумі меншою, ніж належала ОСОБА_2 за життя, оскільки датою смерті є 22 серпня 2020 року (день відкриття спадщини), шість місяців спливають 22 лютого 2021 року. Отже позивач зможе звернутися до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії не раніше кінця лютого 2021 року, коли виплатний період вже буде закритий, а отже період виплати недоотриманої пенсії буде не з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року, а з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року, що, у свою чергу, призведе до зменшення розміру пенсії, яка увійде до складу спадщини.

Позивач вважає, що в спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.

Відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84511, Донецька обл., місто Бахмут, вул. Миру, будинок 35, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач з позовом не погоджуються у повному обсязі та зазначає, що відповідно до статті 52 Закону України № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, які повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми у вищевказаний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідач зазначає, що реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення, осіб, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ.

Відповідач вважає, що оскільки вищезазначеними актами законодавства не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час, такий порядок передбачений лише статтею 46 Закону № 1058, відповідно до якої за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачуються нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В інших випадках нараховані суми виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з пунктом 2.16 Порядку 22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

Пунктом 2.26 Порядку 22-1 визначено, що документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місце проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідач зазначає, що додатково заявники, які згідно з паспортом зареєстровані на тимчасово окупованих територіях, надають власну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, дату та місце смерті пенсіонера зазначено в свідоцтві про смерть, таким чином до спливу шести місяців з дати смерті пенсіонера недоотриману ним пенсію може отримати член сім`ї померлого, проживання якого разом з померлим пенсіонером на день його смерті підтверджено усіма наданими документами.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 жовтня 2020 року серії НОМЕР_3 , виданого Бахмутським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 64 роки в м. Горловка Донецької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії паспорту НОМЕР_1 , виданого Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 01.08.2000 року на ім`я ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 27.01.1978 року.

Відповідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.09.2017 року № , ОСОБА_1 перебуває на обліку за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно копії паспорту НОМЕР_4 , виданого Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 21.12.2001 року на ім`я ОСОБА_2 , він був зареєстрованиц за адресою: АДРЕСА_2 , з 23.06.1978 року.

Дослідивши оскаржуване рішення суд встановив, що позивачем було надано наступні документи: копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 ; копію паспорта ОСОБА_1 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 07.09.2017 р. на ОСОБА_1 ; копія документів, що засвідчують родинні стосунки (свідоцтво про шлюб, копія паспорта де зазначено факт сумісного проживання з померлим).

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що до спливу 6 місців з дати смерті пенсіонера недоотриману пенсію може отримати член сім`ї померлого, проживання якого разом з померлим пенсіонером на день його смерті підтверджено всіма наданими документами, а розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1058, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами.

В зазначеному рішення позивачу також рекомендовано звернутись до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонлу України Донецької області з заявою та необхідними документами для оформлення разового доручення на виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .

З Єдиного державного реєстру судових рішень суд, встановив що 06 жовтня 2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області рішенням по справі № 219/8738/20 встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Нижній Тагіл Свєрдловської області в день ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Горлівка Донецької області, Україна.

Відповідно до п. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з іншим, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2020 по справі № 219/8738/20 встановлено:

«З паспорту серія НОМЕР_1 (арк.с.2-3) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . В матеріалах справи також міститься довідка ВПО від 07.09.2017 року № , згідно якої ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.4). Відповідно до примітки зробленої в паспорті заявниця зареєструвала шлюб 15.07.1977 року з ОСОБА_2 (а.с.3).

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_4 , яка мається в матеріалах справи, померлий ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Нижній Тагіл Свєрдловської області, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

Відповідно до довідки від 23.07.2018 рокі № НОМЕР_5 померлий ОСОБА_2 був внутрішньо переміщеною особою та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.9)».

На виконання ухвали суду від 21.12.2020 року Перша Бахмутська державна нотаріальна контора повідомила, що згідно Інформаціної довідки зі Спадкового реєстру на майно ОСОБА_2 спадкова справ відкрита на підставі про прийняття спадщини дружиною померлого ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести тіобставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо відмови виплати позивачу неодоотриманої пенсії її померлого чоловіка та обмеження строків звернення за недоотриманою пенсією трирічним терміном з дати звернення, визнаються відповідачем і підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 52 Закону № 1058, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Наведена норма закону кореспондує статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини - стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Враховуючи вказані приписи законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Норми частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 1227 ЦК України узгоджуються із приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Щодо доводів відповідача стосовно застосування положень ст.46 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд звертає увагу, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень незалежно від наявності або відсутності вини будь-якої із сторін спірних правовідносин щодо неотримання пенсійних виплат пенсіонером.

Щодо підтвердження факту сумісного проживання позивача з померлим чоловіком, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2.16., 2.22., 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Відповідачем підтверджено, що позивачем до заяви по виплату недоотриманої пенсії померлого додано: копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 ; копію паспорта ОСОБА_1 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 07.09.2017 р. ОСОБА_1 ; копія документів, що засвідчують родинні стосунки (свідоцтво про шлюб, копія паспорта де зазначено факт сумісного проживання з померлим).

Відповідач не зазначив, які саме документи не надані заявником.

Європейським Судом з прав людини у рішенні справа "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003, яке відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами, як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", пункт 128, та "Беєлер проти Італії", пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність в оскаржуваному рушенні переліку документів, які не були надані позивачем та які йому необхідно надати є порушенням принципу юридичної визначеності.

Вищевикладене свідчить про необґрунтованість та протиправність рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №552 від 22.10.2020 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача №9518 від 19.10.2020 року з урахуванням висновків суду.

Поряд з цим, суд звертає увагу відповідача на встановлені рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року по справі № 219/8738/20 факти досліджені судом документи.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення його прав.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при звернення з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн згідно квитанції №7 від 09.12.2020 року.

Враховуючи викладене, суд присуджує стягнути судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 .

Скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера № 552 від 22.10.2020 року.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату недоотриманої суми пенсії за життя ОСОБА_2 , за період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року в загальній сумі 81 347,42 грн. з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 22 лютого 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко