Справа № 160/14424/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Управління), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Управління щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року та з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року до загального страхового стажу позивача;
- зобов`язати Управління зарахувати до його загального страхового стажу періоди роботи з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року та з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року та призначити пенсію з 12.06.2020 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що має достатній та необхідний стаж роботи, що дає йому право на отримання пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відмова відповідача у призначенні такої пенсії у зв`язку з неможливістю зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу за відсутності відповідної довідки є незмістовною, оскільки у трудовій книжці щодо вказаних періодів роботи наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу. За викладених обставин просить задовольнити позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що період роботи позивача з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року не можливо зарахувати до загального страхового стажу у зв`язку з наявністю у його трудовій книзі напроти указаного запису певних недоліків (при звільненні назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу). Також указує, що стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Будь-яких обґрунтувань щодо не зарахування періоду роботи позивача з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року до його загального страхового стажу відзив не містить.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років у випадку позивача.
Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.06.2020 року звернувся до Управління із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Як вже встановлено судом, у червні 2020 року позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 26 Закону України №1058-IV, проте, отримав відмову мотивовану відсутністю необхідного страхового стажу разом з зазначенням того, що його період роботи з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року не можливо зарахувати до загального страхового стажу у зв`язку з наявністю у трудовій книжці напроти указаного запису певних недоліків (при звільненні назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу).
Надаючи оцінку таким доводам Пенсійного органу суд входить із того, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України та пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, відповідно до наведених приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яке звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.
Так, досліджуючи копію трудової книжки позивача суд відмічає, що напроти періоду його роботи у ТОВ «Капіляр-Сервіс» з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу, а тому доводи відповідача щодо не надання позивачем підтверджуючих довідок для зарахування вказаного періоду до страхового стажу останнього суд знаходить необґрунтованими.
Варто також зауважити, що статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.
Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.
При цьому і саме Управління у заявах по суті не згадує такий період та не надає будь-яких пояснень з цього приводу.
Водночас, долучена до матеріалів справи роздруківка із інформаційних систем Пенсійного органу свідчить про те, що дійсно, період трудової діяльності позивача з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року частково не зараховано до його страхового стажу, зокрема, враховано лише з 01.02.1998 року по 28.02.1998 року, з 01.04.1998 року по 30.04.1998 року, з 01.11.1999 року по 30.11.1999 року.
Досліджуючи копію трудової книжки позивача суд відмічає, що напроти періоду його роботи у ТОВ «Артант» з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року наявні необхідні записи, які і є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу, тоді як дії Управління з приводу зарахування деяких періодів протягом цього проміжку часу та не зарахування інших свідчить про допущену ним протиправну бездіяльність, що позбавляє особу на справедливий захист з боку держави.
За викладених обставин, інші періоди роботи позивача у ТОВ «Артант», що у проміжок часу з 17.09.1993 року по 28.12.1999 року не зараховані Управлінням, підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу.
Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, ураховуючи, що наданими до суду доказами підтверджено право позивача на призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України № 1058, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком з дня звернення із заявою, тобто із 12.06.2020 року.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно із правилами статті 139 КАС України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періоду трудової діяльності ОСОБА_1 з 17.09.1993 року по 31.01.1998 року, з 01.03.1998 року по 31.03.1998 року, з 01.05.1998 року по 31.10.1999 року та з 01.12.1999 року. по 28.12.1999 року до його загального страхового стажу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 25.05.1989 року по 17.08.1993 року, з 17.09.1993 року по 31.01.1998 року, з 01.03.1998 року по 31.03.1998 року, з 01.05.1998 року по 31.10.1999 року та з 01.12.1999 року по 28.12.1999 року та призначити пенсію за віком з 12.06.2020 року.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова