Справа № 160/640/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року Справа № 160/640/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.01.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII - протиправними;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII - без будь-яких формул, встановлених КМУ.07.12.2020 року.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року виділені в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 та відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 10.02.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є вдовою інваліда ІІ групи, ліквідатора на ЧАЕС ОСОБА_2 20.07.2020 року Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС дійшла висновку, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З огляду на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 та рішення Конституційного Суду України Другого сенату у справі № 1-р(ІІ) 2019 від 25.04.2019 року, чоловік позивача ОСОБА_2 мав право на отримання пенсії згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а тому й позивач має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з даного розміру. 08.05.2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника та отримала лист відповідача №14013-14172/К-03/8-0400/20 від 27.07.2020 р., в якому зазначено, що переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням наданих документів є недоцільним, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії. Прийняте відповідачем рішення про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника порушує права позивача, а тому її представник звернувся до суду за захистом порушених прав.

16.02.2021 року представником відповідача подано письмовий відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на певну категорію осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Однак, дане Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)2019 не містило положень щодо порядку його виконання, у зв`язку з чим Пенсійний фонд України звернувся за роз`ясненнями до Міністерства соціальної політики України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, викладений в новій редакції і передбачає порядок обчислення пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, за певною формулою, а тому вимоги позивачки в частині без застосування будь-яких формул, встановлених Кабінетом Міністрів України є безпідставними. Крім того, представник відповідача посилався, що ОСОБА_2 не мав права на пенсію за ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ та пенсія за цією статтею йому не призначалася, оскільки він був відряджений з підприємства АТП № 14156 для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не військовим комісаріатом з військової частини, як військовозобов`язаний призваний на військові збори. А отже, пенсія по втраті годувальника може бути призначена лише відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», або відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також представник відповідача посилався, що належним способом захисту прав позивача є повторний розгляд її заяви або зарахування стражу, враховуючи, що виключна компетенція в питаннях призначення пенсії належить Пенсійному фонду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.04.1996 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Чоловік позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується наданим відповідачем розпорядженням про перерахунок пенсії від 02.07.2019 року.

З наданих представником позивачки документів вбачається, що її чоловік - ОСОБА_3 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою № НОМЕР_1 до посвідчення громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи № НОМЕР_2 .

Крім того, чоловік позивача був інвалідом другої групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні, інвалідів війни безстроково, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 29.11.2016 року.

З довідки № 4/212 від 27.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно був призваний Центрально-Міським районним військовим комісаріатом м. Кривого Рогу на спецзбори і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС з 24.07.1986 року по 23.08.1986 року.

Згідно довідки, ОСОБА_3 , водій АТП 14156, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 23.07.1986 року по 23.08.1986 року.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , інваліда війни, учасника ліквідації на ЧАЕС.

Листом від 27.07.2020 року відповідач провів розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 08.05.2020 року та повідомлено, що переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням наданих документів є недоцільним, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-XII) встановлено, що Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та на розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 (далі - Порядок №1210).

Згідно Конституції України громадяни мають право на соціальний захист (частини 1 статті 46), виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункту 6 статті 92). Військовослужбовцям пенсії з інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 Закону № 796-XII. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до Закону №796-XII.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-XII.

Статтею 59 Закону №796-ХІІ врегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 3 ст. 59 Закону №796-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особами з інвалідністю, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Згідно ст. 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії з інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, що визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Тобто, ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017 року, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особою з інвалідністю. Зазначеною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Позивачу призначено пенсію з інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, особі з інвалідністю другої групи.

Частина третя ст. 59 Закону №796-XII передбачала, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширювалась на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Тобто законодавець не пов`язує право на отримання пенсії з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою і тому згідно з нормами ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Як зазначено вище, чоловік позивача - ОСОБА_3 , будучи водієм АТП 14156, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 23.07.1986 року по 23.08.1986 року та був призваний Центрально-Міським районним військовим комісаріатом м. Кривого Рогу на спецзбори і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС в означений час.

Таким чином, чоловік позивача належав до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ та яким, на її підставі мав бути здійснений перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», що міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ зі змінами, визнане неконституційними, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У Рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Конституційний Суд України звернув увагу, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

Згідно статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 року №1-р(ІІ)/2019 стало підставою для поширення права на перерахунок пенсії у розмірі, встановленому частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на осіб, за наявності уже не трьох у сукупності, а двох умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Отже, саме з 25.04.2019 року положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII мають застосовуватись з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року.

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС від 20.07.2020 року вбачається, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому, з наданих позивачем документів, вбачається що чоловік позивача отримав ІІ групу інвалідності саме внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи призваним на спецзбори, і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС з 24.07.1986 року по 23.07.1986 року, отримав у зв`язку з цим інвалідність, що на думку суду, свідчить про те, що він належить до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ.

У зв`язку з цим, чоловік позивача мав право на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 18.04.1996 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наданою відповідачем копією перерахунку пенсії.

Матеріали справи містять копію звернення позивача з посиланням на подачу заяв від 08.05.2020 року та повторно у червні 2020 року з вимогою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_4 , інваліда війни, учасника ліквідації на ЧАЕС.

Листом від 27.07.2020 року № 14013-14472/К-03/8-0400/20 позивача було повідомлено про недоцільність переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, а також предмет звернення до відповідача 08.05.2020 року (переведення з одного виду пенсії на інший) та підстави винесеної відповідачем відмови, з метою ефективного захисту його прав, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII- протиправними.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Таким чином, з урахуванням висновку суду про необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог, суд також вважає необхідним зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 08.05.2020 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника з урахуванням наявного за життя у її чоловіка - ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, права на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вони заявлені передчасно, так як з поданих сторонами документів вбачається, що позивач не отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому проведення перерахунку непризначеного виду пенсії є неможливим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII протиправними.

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 08.05.2020 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника з урахуванням наявного за життя у її чоловіка - ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, права на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець