Справа № 420/9124/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9124/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020р. №, прийняте на підставі акту перевірки №1522/15-32-51-04/05471158 від 27.02.2020р. Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних АТОдеська ТЕЦ ГУ ДПС в Одеській області на загальну суму 2 757 423,84 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 26.01.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог позивач вказав, що за результатами проведеної перевірки AT «Одеська ТЕЦ» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на червень -грудень 2018 року, січень - грудень 2019 року, січень 2020 року ГУ ДПС в Одеській області складено акт перевірки за №1522/15-32-51-04/05471158 від 27.02.2020 р. «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних AT «Одеська ТЕЦ» код 05471158», на підставі висновків якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020р. №. Позивач вказав, що не погоджується із прийняттям вказаного рішення, зазначивши, що акт перевірки містить невірну назву. Також, як зазначив позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України» в лютому - березні 2017 року не оформив та не зареєстрував податкові накладні з ПДВ, що позбавило АТ «Одеська ТЕЦ» отримання податкового кредиту з ПДВ в лютому - березні 2017 року, що призвело до утворення від`ємного значення на спецрахунку з ПДВ АТ «Одеська ТЕЦ» та податковий орган не звернув увагу на те, що АТ «Одеська ТЕЦ» перебувала в ліквідаційній процедурі та на норми законодавства, що встановлюють обмеження щодо нарахування штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що акт про результати перевірки від 27.02.2020р. та оскаржуване податкове повідомлення-рішення містить помилки, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

04.11.2020р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що системнй аналіз норм п.1.3 ст. 1 ПКУ та ст. 19 Закону № 2343 дає змогу визначити, що протягом дії мораторія по процедурі банкрутства зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав саме до дня введення мораторію та контролючим органам забороняється погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу, що не звільняє платника податків - юридичну особу, якою є підприємство, від сплати поточних обов`язкових платежів до моменту виключення даної юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Податковим кодексом України та Законом № 2343 не передбачено будь-яких виключень щодо нарахування та сплати податків підприємствами під час процедур банкрутства. Як зазначив відповідач, в даному випадку податкове повідомлення-рішення було виписано на адресу АТ «Одеська ТЕЦ» у період, коли підприємство не перебувало у процедурі банкрутства (ні на час дії процедури розпорядження майном, ні процедури санації, ні процедури ліквідації), а відповідна штрафна санкція була застосована до підприємства за порушення, яке було остоточно вчинено АТ «Одеська ТЕЦ» у січні та лютому 2020 року (а саме, у визначені місяці підприємством зареєстровано податкові накладні), при тому, що процедура банкрутства закінчилася ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р., згідно якої провадження по справі про банкрутство АТ«Одеська ТЕЦ» було закрито.

08.12.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що необхідною складовою податкового правопорушення є наявність вини платника податків, а неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації АТ «Одеська ТЕЦ» податкових накладних відбулось не з вини платника податків, що виключає протиправність його діянь та підстави для притягнення його до відповідальності. На підтвердження наявного від`ємного значення на спецрахунку з ПДВ АТ «Одеська ТЕЦ» позивач зазначив, що додає копії витягів щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних за спірний період. Також, як зазначив позивач, відповідачем не спростовано висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. в справі № 823/78/15, де вказано, що під час ліквідаційної процедури відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не нараховуються будь-які штрафні санкції (в справі виник спір з приводу нарахування штрафних санкцій за неподання податкової декларації під час ліквідаційної процедури), і також не можуть бути застосовані штрафні санкції після її закриття, але за порушення, що виникли під час ліквідаційної процедури. Також, як зазначив позива, відповідачем не спростовано висновків П`ятого апеляційного адміністративного суду в постанові від 17.06.2020 р. в справі №420/6418/19

02.02.2021р. до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких позивач вказав, що цій справі №420/9124/20, що є аналогічною по суті спору справі №420/6418/19 податковий орган знову в своїх запереченнях посилається на постанову Верховного Суду від 04.02.2020 року № 1170/2а-881/12, при тому, що і суд апеляційної інстанції в постанові від 17.06.2020 № 420/6418/19, і Верховний суд в своїх ухвалах зазначив про помилковість посилання на цю судову практику до таких правовідносин, оскільки вони не є тотожними.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

27.02.2020р. Головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Північного управління у м.Одесі ГУ ДПС в Одеській області Красновою Тетяною Петрівною було проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на червень грудень 2018р., січень -грудень 2019р., січень 2020 р., за результатами якої складено акт №1522/15-32-51-04/05471158 від 27.02.2020р.

В ході проведеної перевірки встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України (а.с.19-27 т.1).

На підставі висновків акту перевірки №1522/15-32-51-04/05471158 від 27.02.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020р. № про накладення штрафу у загальному розмірі 2 757 423,84грн. за затримку реєстрації податкових накладених за звітний період: 06.2018р., 07.2018р., 08.2018р., 09.2018р., 10.2018р., 11.2018р., 12.2018р., 01.2019р., 02.2019р., 04.2019р., 05.2019р., 06.2019р., 07.2019р., 08.2019р., 09.2019р., 10.2019р., 11.2019р., 01.2020р. (а.с.29 т.1).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п. 120-1.1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

-10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

-20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

-30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

-40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

-50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Преамбулою Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що цей Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ч.1 та 5 ст.12 вказаного Закону рішення про приватизацію об`єкта, який включено до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, приймається державними органами приватизації шляхом видання наказу, але не пізніше 30 днів з дня включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, за винятком випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня видання державним органом приватизації відповідного наказу в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності здійснюється на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі протягом п`яти робочих днів з дня ухвалення місцевою радою рішення, передбаченого частиною четвертою статті 11 цього Закону.

Справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Справи про банкрутство підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про завершення приватизації, не можуть порушуватися протягом одного року з дня завершення приватизації з підстав, що виникли до завершення приватизації.

Також, підпунктом 10 п.9 Розділу V "Прикінцевих та перехідних положень" вищевказаного закону було доповнено розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) пунктами 4-2-4-4.

Так, відповідно до абз.1 п.4.3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Розпорядженням КМУ від 16 січня 2019 року №36-р було затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, згідно якого (переліку) ПАТ "Одеська ТЕЦ", з розміром частки акцій, що належать державі - 99,9895%, віднесено до об`єктів великої приватизації державної власності.

Крім того, вказаним розпорядженням Фонд державного майна було зобов`язано:

1) продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році;

2) забезпечити проведення конкурсного відбору радників для підготовки до приватизації та продажу об`єктів державної власності, включених до переліку, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

3) у разі, коли у конкурсному відборі радників не виявив бажання взяти участь жоден кандидат, забезпечити підготовку до приватизації (продажу) об`єктів державної власності, включених до переліку, без залучення радників;

4) подавати Кабінетові Міністрів України на затвердження умови продажу об`єктів державної власності, включених до переліку;

5) забезпечити виставлення на продаж об`єктів державної власності, включених до переліку;

6) під час підготовки до приватизації об`єктів державної власності, включених до переліку, враховувати їх кредитні зобов`язання, за якими надано державну гарантію.

11 лютого 2019 року Фонд державного майна України прийняв наказ №135, за яким прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій АТ "Одеська ТЕЦ" (код за ).

Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15 червня 2001 року по справі №17-2-18/01-5010 за результатами розгляду заяви ВАТ Одесагаз про визнання банкрутом ДП Одеська ТЕЦ порушено провадження у справі про банкрутство (а.с.10 т.1).

Постановою Господарського суду Одеської області від 13 грудня 2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство Одеська ТЕЦ () та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.11-12 т.1).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 січня 2019 року по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 закрито провадження по справі про визнання банкрутом ПАТ Одеська ТЕЦ, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів та припинено процедуру ліквідації ПАТ Одеська ТЕЦ (а.с.13-14 т.1).

При прийнятті вказаної ухвали Господарський суд Одеської області керувався п.4.3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Відповідно до абз.2 п.4.3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

З аналізу наведеного вбачається, що до підприємства не може бути застосовано жодних штрафних санкцій (крім виключень, визначених абз.3 п.4.3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону), в тому числі і за порушення податкового законодавства у вигляді пропуску терміну реєстрації податкових накладних, після прийняття судом рішення про припинення провадження у справі про банкрутство.

При цьому, припинення провадження у справах про банкрутство державних підприємств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, за своєю сутністю не свідчить про стабілізацію фінансово-господарського стану такого підприємства та готовність його до повноцінного функціонування, натомість направлено на сприяння успішної реалізації процедури приватизації відповідного підприємства, що було б зробити значно важче без введення вказаного мораторію на застосування штрафних санкцій, оскільки боргове навантаження, в тому числі і в розумінні податкового законодавства, такого підприємства лише зростало б.

З огляду на зазначене та з урахуванням тієї обставини, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято 26 березня 2020 року, тобто вже після набрання ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 січня 2019 року про закриття провадження по справі про визнання банкрутом ПАТ Одеська ТЕЦ законної сили, суд приходить до висновку про відсутність законодавчо визначених можливостей для застосування штрафних санкцій до позивача згідно ст.120-1.1 ПК України.

Суд зазначає, що дійсно актом перевірки №1522/15-32-51-04/05471158 від 27.02.2020р. встановлено порушення ПАТ Одеська ТЕЦ граничних термінів реєстрації податкових накладних, за звітний період: 06.2018, 07.2018, 08.2018, 09.2018, 10.2018, 11.2018, 12.2018, 01.2019, 02.2019, 04.2019, 05.2019, 06.2019, 07.2019, 08.2019, 09.2019, 10.2019, 11.2019, 01.2020. Разом з тим, відповідно до п.1.3 ст.1 ПК, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". В контексті даних спірних правовідносин та предмету позову, ключовою обставиною є саме момент застосування штрафних санкцій до АТ в період процедури банкрутства та після припинення процедури його ліквідації за ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 січня 2019 року.

Як було зазначено вище, постановою Господарського суду Одеської області від 13 грудня 2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство Одеська ТЕЦ () та відкрито ліквідаційну процедуру.

Також, в п.10 та 11 резолютивної частини вказаної постанови судом вирішено вважати строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута таким, що настав (у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури); припинити нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Положеннями ст.38 Закону передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

З наведеного вбачається, що нарахування штрафних санкцій, зокрема, згідно податкового законодавства, по зобов`язанням строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Наведені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 лютого 2018 року справа №823/78/15.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.03.2020р. № є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області, на користь позивача 21020,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.03.2020р. №.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код , м.Одеса, вул. Церковна, 29 ) на користь Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (, м.Одеса, вул. Семінарська,5) сплачений судовий збір у розмірі 21020,00грн.(двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.02.2021р.

Суддя К.О. Танцюра

.