Справа № 240/350/21
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/350/21

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Г.В., розглянувши позовну заяву Заступника військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі: Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі: Адміністрації Державної прикордонної служби України у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України грошові кошти в розмірі відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 28.07.2018 по 19.03.2020 у розмірі 165 028 грн. 35 коп.

Ухвалою від 16 січня 2021 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків шляхом надання до суду доказів на підтвердження повноважень Заступника військової прокурори Херсонського гарнізону Південного регіону України, капітаном юстиції Ю.Степанова (наказ про призначення, тощо) та заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав.

17 лютого 2021 року до суду надійшла заява прокурора про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 16 січня 2021 року.

Ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, суд зазначає наступне.

Щодо строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

В силу вимог ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з усталеною судовою практикою спори щодо відшкодування колишніми курсантами вартості навчання у вищому навчальному закладі належать до спорів, пов`язаних з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби. Тому для звернення до суду з відповідним позовом застосовуються строки, визначені ч. 5 ст. 122 КАС України (постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, постанову Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, постанову Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, право на звернення до суду з цим позовом виникло після розірвання конктракту та відмови відповідача від добровільного відшкодування витрат на його утримання у вищому навчальному закладі.

Так, судом з`ясовано, що відповідно до витягу із наказу Державної прикордонної служби України Азово-Чорноморське регіональне управління від 01.11.2019 № 639-ОС з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби, та відраховано з навчання.

Відповідно до приписів частини 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

02.11.2019 було складено акт відмови від ознайомлення з попередженням про необхідність відшкодування витрат пов`язаних з утримання в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького.

Таким чином, перебіг місячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався 02.11.2019.

Разом з тим, відповідний позов від імені позивача подано прокурором поштою лише 05.01.2021, тобто з істотним пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

У заяві про поновлення зазначеного строку та заяві про усунення недоліків позовної заяви прокурор вказує на те, що військовій прокуратурі Херсонського гарнізону Південного регіону України про заборгованість відповідача стало відомо лише 15.10.2020 з листа Військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України, Адміністрації Держприкордонслужби України.

В той же час, до часу звернення Заступника військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України до суду з відповідним позовом, Адміністрація Держприкордонслужби України не здійснила вичерпних заходів позовного характеру, що є неприпустимо, через необхідність повернення бюджетних коштів, витрачених державою на утримання ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі.

Проте суд зауважує, що у даному випадку прокурор фактично виступає в ролі представника (захисника) інтересів держави, який звертається до суду з позовом від імені позивача - органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, але не здійснює їх або здійснює неналежним чином.

Наведений висновок додатково підтверджується положеннями ч. 5 ст. 53 КАС України, згідно з якими у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, доводи прокурора про те, що він фактично дізнався про наявну у відповідача заборгованість лише 15.10.2020 не свідчать про те, що початок перебігу строку звернення до суду слід обчислювати саме з цієї дати.

Суд звертає увагу на те, що сам факт участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, не змінює встановлених законом строків звернення до адміністративного суду. Тому подання позову прокурором жодним чином не впливає на перебіг місячного строку позовної давності, який розпочався 02.11.2019 та істотно, пропущений позивачем.

Відтак суду необхідно перевірити, чи було пропущено такий строк з причин, які можуть визнаватись поважними. При цьому саме на позивача законом покладено обов`язок навести підстави для поновлення судом строку звернення до суду.

У заяві про поновлення строку звернення до суду, прокурор вказує на те, що після звільнення відповідача з військової служби право на звернення до суду про стягнення грошових коштів мало Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького та Адміністрація Держприкордонної служби України. Проте зазначені суб`єкти жодних дій не вчинили, що, на думку прокурора, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду прокурором.

Втім, суд з такими доводами не погоджується та зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Законом передбачено можливість поновлення судом строку звернення до суду, але тільки у випадку, якщо такий строк пропущено з поважних причин.

Водночас поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вже зазначалось, у даному випадку строк звернення до суду обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція відображена у багатьох рішеннях Верховного Суду при вирішенні справ цієї категорії (постанова від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, постанова від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19, від 28.02.2020 у справі № 120/1560/19-а, ухвала від 30.01.2020 у справі № 120/2003/19-а).

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини ("Пелевін проти України", № 24402/02, від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно з іншою позицією ЄСПЛ, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland", № 28249/95, п. 55).

Таким чином, позовну заяву про стягнення з відповідача витрат на утримання у навчальному закладі подано після закінчення строку, встановленого законом. При цьому наведені прокурором причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними і такими, що дають підстави для його поновлення.

Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що прокурор належним чином не обґрунтував законних підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, а також відповідний позов з пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Водночас кожна з наведених підстав окремо та в сукупності дає суду підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Заступника військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі: Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Чернова