Справа № 320/10346/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Київ Справа № 320/10346/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особа:приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал",
провизнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни (далі - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 18.09.2020 ВП № 63076338 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним виконавцем протиправно та за відсутності визначених законодавством підстав відкрито виконавче провадження № 63076338.

Так, позивач стверджує, що виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса від 21.08.2020 № 18817 - прийнятий відповідачем не за місцем його проживання (перебування).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що виконавче провадження № 63076338 відкрито за місцем фактичного проживання позивача, тобто в межах виконавчого округу, на який розповсюджується компетенція приватного виконавця.

Крім того, відповідач наголошує, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII на приватного виконавця не покладено обов`язку перевірки будь-якої інформації, у тому числі місця проживання (перебування) боржника, до відкриття виконавчого провадження.

За наведених обставин, на думку відповідача, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У свою чергу третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - правом на подання пояснень щодо позову або щодо відзиву не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за № 18817 на кредитному договорі від 21.10.2019 № 869270.

17.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (стягувач) подано до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни заяву про примусове виконання вказаного вище виконавчого документа.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною від 18.09.2020 відкрито виконавче провадження № 63076338 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 21.08.2020 № 18817.

Як вже зазначалось судом вище, позивач стверджує про відсутність у відповідача підстав для прийняття до примусового виконання вказаного вище документа, оскільки в силу положень частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII місцем виконання рішення є місце проживання, перебування боржника.

Так, позивач наголошує, що він зареєстрований та проживає у Київській області, в той час як компетенція відповідача - приватного виконавця - поширюється виключно на територію м. Києва.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу положень частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, виконавчого напису нотаріуса (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII).

В силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За правилами частини першої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII).

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частина друга статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII).

Пред`явлення виконавчого документа не за місцем його виконання є підставою для повернення його приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII).

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, а в іншому випадку - повертає виконавчий документ стягувачу.

При цьому положеннями Закону № 1404-VIII на приватного виконавця не покладено обов`язку щодо перевірки місця проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 в адміністративній справі № 460/3537/20, вирішальним значенням для визначення місця виконання рішення має саме місце проживання (перебування) боржника, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що Малкова Марія Вікторівна з 22.07.2020 зареєстрована як приватний виконавець, який здійснює примусове виконання рішень на території міста Києва (витяг з Єдиного реєстру приватних виконавців України) (а.с. 7).

21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за № 18817 на кредитному договорі від 21.10.2019 № 869270.

Зі змісту наведеного вище виконавчого напису вбачається, що адресою реєстрації боржника - ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_1 , а місцем проживання - АДРЕСА_2 .

17.09.2020 стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - подано до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни заяву про примусове виконання рішення, яка містить аналогічні відомості щодо адреси, за якою здійснено реєстрацію позивача (Київська область), та адреси його проживання (м. Київ).

Таким чином, маючи право вибору місця відкриття виконавчого провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулось до відповідача як приватного виконавця, що здійснює свою діяльність на території м. Києва.

З огляду на викладене, доводи позивача стосовно пред`явлення виконавчого документа не за місцем його виконання суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, діяв правомірно, у спосіб та у відповідності до вимог чинного законодавства.

З таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 242-246, 250, 255, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя Харченко С.В.