Справа № 640/7653/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/7653/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:
- скасувати рішення №11 від 27 лютого 2020 року Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;
- зобов`язати Петропалівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області на черговій (позачерговій) сесії сільської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з урахуванням висновків суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

08 лютого 2021 року до суду надійшла заява позивача щодо розподілу судових витрат, у якій позивач просить здійснити розподіл судових витрат між сторонами по справі №640/7653/20.

Вказана заява обґрунтована тим, що 20 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та Татунець В.В. підписано акт приймання-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги, примірник якого направлено відповідачу та до суду.

Враховуючи, що розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд вказаної заяви здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, виходячи з вимог статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі, зокрема щодо судових витрат, якщо вказане питання не було вирішено.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у розумінні статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Судом вбачається, що вимога про стягнення судових витрат заявлена представником позивача при зверненні до суду з адміністративним позовом, а також у заяві від 13 серпня 2020 року та надані докази їх понесення.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 03 березня 2020 року між адвокатом Татунцем В.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №12/20, пунктом 5 якого передбачено, що правова допомога, що надається адвокатом, клієнт оплачує у гривнях безпосередньо адвокату, що підтверджується прибутковим касовим ордером. Оплата здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Розрахунок вартості послуг правничої (правової) допомоги наданої адвокатом клієнтом здійснюється відповідно до фактично витраченого часу адвокатом на здійснення кожної окремо процесуальної дії (документа), виходячи з розрахунку 1000,00 грн. з погодинної оплати за кожну годину роботи. За результатами надання правової допомоги та її оплати складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами договору.

Так, 20 серпня 2020 року між сторонами складено та підписано акт здачі-прийняття наданих послуг, яким підтверджується надання послуг з правової допомоги на суму 8 740,00 грн. та надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №67 від 20 серпня 2020 року.

Суд також враховує, що заява позивача містить докази надіслання її представнику відповідача, однак жодних заперечень щодо не співмірності витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наявні у справі документи, суд приходить до переконання, що позивач обґрунтував розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу та підтвердив належними та допустимими доказами їх фактичне надання адвокатом та надав первинні документи про надання таких адвокатських послуг.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 44, 166, 167, 241, 248, 254, 380 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) понесені ним документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 740 (вісім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Петропалівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (08130, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Я. Мудрого, буд. 1А, ).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Федорчук