Справа № 380/6307/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6307/20 пров. № А/857/14213/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року ( головуючий суддя в суді першої інстанції Сакалош В.М.) у справі № 380/6307/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати при звільненні з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та компенсації за речове майно. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації грошового забезпечення) за період з 14.01.2020 по 29.03.2020 із розрахунку 472,44 грн. в день.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати при звільненні з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації грошового забезпечення) за період з 14.01.2020 по 29.03.2020.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Судові витрати стягненню з сторін не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 )) від 09.01.2020 №6-ос лейтенанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі пп. ґ п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (через такі сімейні обставини або поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу: наявність у військовослужбовців трьох і більше дітей віком до 18 років)) та наказом цього ж начальника від 13.01.2020 №11-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення з 13.01.2020.

Відповідно до довідки №214 ОСОБА_1 , згідно довідки-розрахунку №2/20 Нарахування суми грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження служби в ДПСУ було нараховано вищевказану компенсацію на загальну суму 17939,57 яку виплачено 14.02.2020 у сумі 17670,48 грн. шляхом перерахування на його картковий рахунок.

Відповідно до Довідки №300 про види виплат, які нараховані за період січень-березень 2020 року індексація в сумі 6150,20 грн. нарахована ОСОБА_2 у березні 2020 року. Згідно виписки по надходженням по картці-рахунку, остання виплата була здійснена 30.03.2020.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, оскільки не погоджується з остаточний розрахунком при звільненні, який проведено відповідачем після виключення його списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. ст. 116, 117 КЗпП України, що не заборонено спеціальним законодавством.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 по справі № 823/2249/18.

Статтею 116 КЗпП України встановлено що на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність, а саме обов`язок колишнього роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, компенсація за неотримане речове майно не входить до грошового забезпечення військовослужбовця, оскільки, закупівля речового майна здійснюється незалежно від виплати грошового забезпечення і лише при незабезпеченні військовослужбовця речовим майном, відповідно до п. 7 Порядку № 178 здійснюється виплата грошової компенсації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що компенсація за речове майно не є складовою заробітної плати, а тому на суму належної компенсації не розповсюджуються вимоги ст. 116, 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати компенсації) при звільненні військовослужбовця.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 р. по справі № 620/1982/19 (провадження № К/9901/33237/19) та в ухвалі від 23.09.2020 по справі №480/3105/19.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на відсутність спору щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно та індексацію грошового забезпечення після звільнення позивача, оскільки остаточний розрахунок при звільненні з позивачем, а саме виплату індексації грошового забезпечення, проведено лише 30.03.2020, тому, позивач, як наслідок, має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 380/6307/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний