Справа № 640/10651/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Київ № 640/10651/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Подоприголова В.Є., відповідача Коваленко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Мелагрейн»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Мелагрейн» (позивач/ ТОВ «Компанія Мелагрейн») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач/ ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд (з врахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у місті Києві щодо неподання до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» () податку на додану вартість в сумі 940 705,07 грн (дев`ятсот сорок тисяч сімсот п`ять грн. 07 коп.), та зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві підготувати та подати Управлінню Державної казначейської служби України висновку про повернення ТОВ «Компанія «Мелагрейн» () надміру сплаченого податку на додану вартість в сумі 940 705,07 грн., на підставі поданої заяви від 02.04.2020 року.

Позовні вимоги вмотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка порушує права позивача на повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про відсутність підстав для перерахування переплати з бюджетного рахунку на поточний рахунок в установі банку.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, сторонами не заперечується, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2019 у справі №826/27432/15 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Мелагрейн» задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 03.08.2015 № та №.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №826/27432/15 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2019 у справі №826/27432/15 скасовано.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн» сплачено кошти з податку з ПДВ в сумі 611613,75 грн. (платіжне доручення № 8923 від 23.10.2019 року), в сумі 306595,00 грн. та штрафні санкції в сумі 20920,07 грн. (платіжне доручення № 8976 від 18.11.2019 року) на такі реквізити: код класифікації доходів бюджету 14010100, бюджетний рахунок UA 98 26002, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства 38039757, МФО Казначейства 899998; з податку на прибуток в сумі 409097,40 грн. (платіжне доручення № 8934 від28.10.2019 року) на такі реквізити: код класифікації доходів бюджету 11021000, бюджетний рахунок UA 65 06002, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства 38039757, МФО Казначейства 899998 (платіжне доручення № 910 від 23.10.2019 року).

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №826/27432/15 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №826/27432/15 скасовано та залишено в силі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2019 у справі №826/27432/15.

11 лютого 2020 року ТОВ «Компанія «Мелагрейн» подано до Головного управління ДПС у м. Києві заяву про повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання 940 705,07 грн. (податок на додану вартість) та 873 795 грн. (податок на прибуток приватних підприємств) на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Мелагрейн».

Листом Головного управління ДПС у м. Києві від 10.03.2020 №44861/10-26-15-05-05-03 заяву ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН» від 11.02.2020 б/н, залишено без виконання з підстав того, в заяві не зазначено реквізити з платіжних документів, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

12 березня 2020 року позивач повторно звернувся до ГУ ДПС у м. Києві із заявою про повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

В подальшому, 02 квітня 2020 року «Компанія «Мелагрейн» звернулось до ГУ ДПС у м. Києві з заявою про повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість у електронному кабінеті.

Листом від 06.04.2020 №59742/10/26-15-04-01-18 та від 10.04.2020 №61340/10/26-15-04-01-18 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило позивача про відсутність підстав для перерахування переплати з бюджетного рахунку ПДВ ТОВ «Компанія «Мелагрейн» на поточний рахунок в установі банку в розмірі 940705,07 грн., зазначено, що переплата виникла та обліковується в ІКП в хронологічному порядку відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (далі - Наказ №422) за рахунок:

- надходження судової ухвали №826/27432/15 по повідомленню-рішенню (форма «Р») № в (529 288,07грн.);

- надходжень до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ (411417,0 грн.).

Вважаючи таку бездіяльність щодо не повернення сплачених коштів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з вимогами підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктами 43.3 та 43.3 статті 43 ПК України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства випливає, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є волевиявлення такого платника податків, яке відображається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

На виконання положень ПК України, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі Порядок № 787).

Відповідно до пункту 5 Порядок № 787 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Міністерством фінансів України прийнято наказ від 11.02.2019 № 60 «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2019 за № 370/33341 (далі Порядок № 60), відповідно до пункту 1 якого цей Порядок визначає механізм інформаційного обміну: між ДФС, територіальними органами ДФС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДФС.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 60 передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Заява може бути подана платником до територіального органу ДФС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, пені та надміру утриманої (сплаченої) суми ПДФО здійснюється територіальними органами Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку та/або електронного повідомлення територіального органу ДФС (пункт 5 розділу V Порядку № 60).

Реалізуючи своє право в порядку, передбаченому статтею 43 ПК України, 02.04.2020 позивачем подано до Головного управління ДПС у м. Києві заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, сплачених за податковими повідомленнями-рішеннями від 03.08.2015 № та №, які скасовані в судовому порядку.

Проте, як зазначалось, Головним управлінням ДПС у м. Києві відмовлено позивачу в такому повернені.

Суд акцентує увагу, жодних доказів на підтвердження існування податкового боргу у позивача, а також час виникнення такого податкового боргу, відповідачем не доведено. При цьому, із заявою про повернення надміру сплачених сум податку позивач звернувся до контролюючого органу в межах строку визначених пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України, що також не заперечується відповідачем.

Також, відповідачем підтверджується той факт, що станом на 06.04.2020 за ТОВ «Компанія «Мелагрейн» обліковується переплата з податку на додану вартість в сумі 940705,07 грн.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено своє право на повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на додану вартість та дотримано передбачений ПК України порядок і строк звернення до податкового органу із відповідною заявою. Разом із тим, відповідачем не було вжито дій щодо підготовки та подання до органу казначейської служби висновку щодо поверненню позивачу спірних сум надміру сплаченого грошового зобов`язання.

В межах спірних правовідносин вбачається, що підставою для відмови позивачу у поверненні надміру сплаченого податку на додану вартість з бюджетного рахунку на поточний рахунок в установі банку відповідач посилається на положення пункту 43.4-1 статті 43 ПК України.

Так, відповідно до п.43.4-1 ст.43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

За приписами пункту 200-1.5 статті 200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, грошові зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням були сплачені до Державного бюджету з поточного розрахункового рахунку позивача в банку, а не з рахунку в СЕА ПДВ, з огляду на що, правила п. 43.4-1 ПК України на даний випадок не поширюються, а відмова податкового органу у здійсненні такого повернення не відповідає вимогам норм ПК України.

Більше того, у податкового органу наявна інформація про фактичний порядок сплати відповідної суми і про рух на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ (через який відповідна сума не проходила).

Таким чином, твердження ГУ ДПС у м. Києві про формування переплати позивача з ПДВ за рахунок надходжень до бюджету коштів з рахунку позивача в СЕА ПДВ спростовується наявними у справі доказами.

Щодо посилань відповідача, що облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку, отже, погашення поточних зобов`язань здійснюється за рахунок існуючої переплати в хронологічному порядку, відтак, як зазначає відповідач, переплата, що обліковується має властивість змінювати статус надходжень, суд не може погодитись в цьому випадку з такими діями ГУ ДПС у м. Києві та вважає, що їх необґрунтованість призвела до порушення інтересів позивача, який вчасно сплачував задекларовані податкові зобов`язання, а тому не було підстав використовувати переплату, яка сформувалась за рахунок оплати вже скасованого податкового повідомлення-рішення.

Оскільки, наявність відповідної ситуації спровокована саме державними органами, а отже і відповідальність за таку помилку та її наслідки має нести саме держава.

З цього приводу в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) встановлено наступне:

« 70. Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». <...> Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

71. <...> Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).»

Тобто, за допущену ситуацію з неправильним обліком переплати, відповідальність покладається саме на державу.

Така позиція підтверджується судовою практикою Верховного Суду, висновки якого щодо застосування норм права, відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАСУ враховуються судами при вирішенні справ. Так, Верховний Суд у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 808/661/16 підтвердив, що фактичний статус надміру сплачених грошових зобов`язань визначається на підставі первинних документів, відсутність даних про такі суми у внутрішньому обліку податкових органів такого статусу не змінює.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи контролюючого органу щодо відмови у повернення надмірно сплачених грошових коштів є безпідставними, як такі, що суперечать положенням ст.43 Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної податкової служби у м. щодо подання до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" податку на додану вартість в сумі 940705 (дев`ятсот сорок тисяч сімсот п`ять ) грн. 07 коп. та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновок про повернення надміру сплаченого товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" (податку на додану вартість в сумі 940705 (дев`ятсот сорок тисяч сімсот п`ять ) грн. 07 коп., на підставі заяви від 02.04.20р. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка,33/19,Київ 116,04116, ) щодо подання до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновку про повернення надміру сплаченого товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" (вул. Горького, 48-б, кв.2,Київ 150,03150, ) податку на додану вартість в сумі 940705 (дев`ятсот сорок тисяч сімсот п`ять ) грн., 07 коп..

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві висновок про повернення надміру сплаченого товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" (вул. Горького, 48-б, кв.2,Київ 150,03150, ) податку на додану вартість в сумі 940705 (дев`ятсот сорок тисяч сімсот п`ять ) грн. 07 коп., на підставі заяви від 02.04.20р.

4. Витрати по сплаті судового збору в сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. відшкодувати на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Мелагрейн" (вул. Горького, 48-б, кв.2,Київ 150,03150, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка,33/19,Київ 116,04116, )

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 25.02.2021.

Суддя С.К. Каракашьян