Справа № 640/4022/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 січня 2021 року м. Київ№ 640/4022/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., за участю секретаря судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доДержавної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по міста Києву" (04050, м.Київ, вулиця Платона Майбороди, 19)
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
за участю:

представник позивача: Столяренко С.М.,

представник відповідача: Дудіна Н.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києві" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Судом з метою з`ясування всіх обставин справ призначено судове засідання для розгляду вказаної заяви відповідача.

В судовому засіданні представник відповідач подане клопотання підтримав та просив закрити провадження в даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування клопотання про закриття провадження відповідач посилався, що даний спір не є публічно-правовим, а трудовим спором. і має вирішуватись за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечив, вказавши, що спір підсудний Окружному адміністративному суду міста Києва, оскільки є публічно-правовим спором.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач працював у спірному періоді заступником начальника госпіталю (з поліклінікою) по поліклінічному розділу в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву". В процесі трудової діяльності до ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу № 200 о/с від 25.11.2019.

Не погоджуючись із даним наказом позивач звернулась до суду з даним позовом.

У відповідності до приписів статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України від 10.12.2015 N 889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Як встановлено судом, та зазначається представником відповідача, посада заступника начальника госпіталю (з поліклінікою) по поліклінічному розділу в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" не належить до публічної служби, а відтак, вирішення спору, пов`язаного з застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення, не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи наведене у сукупності та визначені позивачем у позовній заяві позовні вимоги, суд приходить до висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в даній адміністративній справі згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 6 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києві" про закриття провадження задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №640/4022/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києві" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя А.Б. Федорчук