Справа № 200/108/21-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 р. Справа№200/108/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до тексту якого просить:

визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018;

зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2020 та сплатити суми несплаченої пенсії з урахуванням перерахунку пенсії та здійснення виплат з врахуванням висновків суду, зобов`язавши зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

01.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, де просив врахувати до стахового стажу та пільгового стажу періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по теперішній час до страхового та пільгового стажу та з 01.02.2013 по 31.01.2018 до пільгового стажу.

07.12.2020 позивачу надано лист-відповідь №414/497/П-02/8-0572/20 де зазначено про не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 та з 01.02.2018 по 30.11.2020 у зв`язку із несплатою підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидівугілля» страхових та єдиного соціального внеску на момент перерахунку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидівугілля» у зв`язку із тим, що в наданій довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №108 від 09.11.2020 зазначена посада гірник підземний, що не відповідає посаді, яка зазначена в наказах про атестацію робочих місць №2/44-ОТ від 23.04.2010 та №2/35-ОП від 06.03.2014.

Не погодившись з діями відповідача стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу певних періодів своєї трудової діяльності позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2021 подальший розгляд справи вирішено здійснювати з повідомленням викликом сторін у справі, судове засідання призначено на 24.02.2021.

17.02.2021 від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивач звернувся 01.12.2020 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок пенсії за віком, та просив врахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта 1 -3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020, а також до пільгового стажу період роботи на цьому ж підприємстві з 01.02.2013 по 31.01.2018.

На вищевказане звернення позивачеві, листом від 07.12.2020 № 414-497/П-02/8- 0572/20, була надана відповідь, що періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з несплатою підприємством єдиного соціального внеску. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018 рік, оскільки в наданій позивачем довідці про підтвердження наявного трудового стажу від 09.11.2020 № 108 посада гірник підземний не відповідає посадам, зазначеним в наказах про атестацію робочих місць.

З огляду на вказане, відповідач вважає, що ним не порушено прав позивача, оскільки він діяв в межах наданих йому законами та нормативно-правовими актами повноважень та не порушив вимоги чинного законодавства, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсії) №22-1 від 25.11.2005р.; Наказу Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах" від 18.11.2005 р. №383; Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерством Праці України "Про порядок застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 10.05.1993 р. №01-3/406-02-2; Кодексом законів про працю України.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання призначене на 24.02.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за своєї відсутності.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання, пояснень суду не надано.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на неявку сторін, відсутність клопотань про відкладення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт НОМЕР_2 ) виданий 01.08.1996.

Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011).

01.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про переррахунок пенсії де просив врахувати до стахового стажу та пільгового стажу періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по теперішній час до страхового та пільгового стажу та з 01.02.2013 по 31.01.2018 до пільгового стажу, окрім цього вказана заява мала й інші вимоги щодо проведення перерахунку, які відповідачем враховані, перерахунок проведений, про що свідчить рішення №95 від 02.12.2020.

07.12.2020 позивачу надано лист-відповідь №414/497/П-02/8-0572/20 де зазначено про не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 та з 01.02.2018 по 30.11.2020 у зв`язку із несплатою підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидівугілля» не сплачено страховий та єдиний соціальний внесок на момент перерахунку. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018 на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидівугілля» у зв`язку із тим, що в наданій довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №108 від 09.11.2020 зазаначена посада гірник підземний не відповідає посаді, яка зазначена в наказах про атестацію робочих місць №2/44-ОТ від 23.04.2010 та №2/35-ОП від 06.03.2014.

Позивач не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Отже предметом оскарження у даній справі є не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010 та з 01.02.2018 по 30.11.2020, до пільгового стажу період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 21 Закону № 1058-IV персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат:

код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника);

рік, за який внесено відомості;

розмір страхового внеску за відповідний місяць;

сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

страховий стаж;

кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць;

ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення;

сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Частиною четвертою статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; […].

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […]

Згідно з частиною другою статті 26 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача із повним робочим днем під землею, а також в матеріалах справи наявні накази про проведення атестації робочих місць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно посилається на розбіжність інформації, що наявна в уточнюючий довідці від 09.11.2020 №108.

Більш того, з вищеописаних норм Закону № 1058-IV та Порядку №637 судом встановлено, що у разі відсутності уточнюючих довідок, відповідач має використовувати відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку - персональній електронній обліковій картці застрахованої особи.

Так, випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, сформованої відповідачем, підтверджено, що у спірному періоді, з 2013 по 2018 рік, позивач має спеціальний стаж за кодом ЗПЗ014А4.

Згідно із довідником категорій страхувальників, які сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Додаток 3)

код ЗПЗ014А1 - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Згідно із довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.05.2015 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Додаток 3).

код ЗПЗ014А1 - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року №202.

Таким чином, в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України наявні відомості, що позивач у спірному періоді працював на підземних роботах з повним робочим днем, - за списками робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тобто, відповідач мав всі необхідні відомості для зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, стаж роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018 рік гірником підземним з повним робочим днем під землею.

Більш того, суд звертає увагу, що дослідженням індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, сформованої відповідачем, та пояснень що вказані в обгрунтування для відмови у зарахуванні спірного періоду трудової діяльності позивача встановлено, що відповідач із вище зазначених підстав відмовляє у зарахуванні тільки спірного стажу. При цьому інші періоди роботи позивача, по яких підприємства також звітували по коду ЗПЗ014А1, зараховані відповідачем до стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком, згідно п. 2 прикінцевих положень Закону України №1058 -IV, ст. 13 а Закону України №1788.

Таким чином, судом встановлено що відмова зарахувати до пільгового стажу період з 01.02.2013 по 31.01.2018 є протиправною.

Щодо не врахування до страхового та до пільгового стажу періоди трудової діяльності позивача з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 у зв`язку із відсутністю в індивідуальних відомостях даних про сплату страхових внесків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини першої статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (частини дванадцята статті 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

З наведеного слідує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивачу періоди його роботи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка була викладена Верховним Судом раніше, зокрема, у постановах від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019 № 266/1994/17.

На переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески, а тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу, для призначення пенсії періоди роботи позивача 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Суд зауважує, що відповідач мав розглянути заяву позивача від 01.12.2020 згідно положень, що передбачені Порядком №22-1, який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та прийняти відповідне рішення за наслідком її розгляду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За результатом розгляду справи, суд дійшов висновку, про протиправність відмови відповідача у зарахуванні до пільгового та страхового стажу періоду роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

Проте, судом також встановлено, що у порушення вимог, що передбачені Порядком №22-1 та приписів ч. 5 ст. 45 Закону України № 1058-IV відповідачем не прийнято відповідного рішення стосовно розгляду всіх вимог заяви позивача про перерахунок пенсії.

Отже, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття такого рішення (щодо відмови або задоволення заяви), суд вважає, що в даному випадку слід вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту порушеного права, а саме - зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2020, прийняти рішення у відповідності до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України №1058-IV за результатом вказаної заяви позивача, зарахувавши до пільгового та страхового стажу період роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та до пільгового стажу період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

Водночас у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2020 та сплатити заборгованість сум несплаченої пенсії з урахуванням проведеного перерахунку слід відмовити, з огляду на таке.

Як вже зазначалось судом, питання, щодо спірних вимог, відповідачем розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян», замість передбаченого Порядку №22-1, який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та відповідно ч. 5 ст. 45 Закону України № 1058-IV.

Розгляд заяви позивача про проведення перерахунку належить до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду, оскільки результат такого розгляду не може бути завчасно відомий, відповідно позовні вимоги щодо зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплати певних сум коштів є передчасними.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2020 про проведення перерахунку, прийняти рішення у відповідності до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України №1058-IV за результатом розгляду заяви позивача, зарахувавши до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на підприємстві ВП "Шахта 1-3 "Новогородівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.02.2018 по 30.11.2020 та до пільгового стажу період роботи з 01.02.2013 по 31.01.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м.Селидове, вул.Героїв Праці, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2021 року.

Суддя І.В. Буряк