Справа № 400/3426/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 р. № 400/3426/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2020 року № 694, від 27.07.2020 року № 704, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Вознесенська виправна колонія (№72)" про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2020 року № 694, від 27.07.2020 року № 704.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.09.2020 року на виконаня ухвали суду від 26.08.2020 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано уточнену позовну заяву (з копією для учасників справи) із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків, за його наявності, або номеру і серії паспорта свого представника ОСОБА_2 ; із зазначенням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою від 14.09.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3426/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 21.10.2020 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач не допускав порушень установленого порядку відбування покарання, тому відповідачем протиправно застосовано до нього дисциплінарне стягнення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 21.10.2020 року суд витребував з державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» особову справу засудженого ОСОБА_1 та відклав розгляд справи на 11.11.2020 року.

Ухвалою від 11.11.2020 року суд ухвалив подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Вознесенська виправна колонія (№72)" про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2020 року № 694, від 27.07.2020 року № 704, проводити в порядку загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання на 09 грудня 2020 року.

04.12.2020 року за вх. № 5041/20/06-22 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення, за наслідками допущеного ним порушення порядку відбування покарання.

Підготовче судове засідання, призначене на 09.12.2020 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Лебедєвої Г.В., відкладено на 12.01.2021 року на 12:20 год.

Представники сторін в підготовче судове засідання, призначене на 12.01.2021 року, не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представників сторін надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 12.01.2021 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державної установи "Вознесенська виправна колонія (№72)" про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2020 року № 694, від 27.07.2020 року № 704 та призначив справу № 473/2108/20 до судового розгляду по суті на 12 січня 2021 року на 11:25 год.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та на підставі частини 3 статті 194 КАС України здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська виправна колонія № 72».

24.07.2020 року позивач допустив порушення режиму утримання, яке полягало в тому, що о 21:40 год. під час проведення поіменної перевірки наявності засуджених ОСОБА_1 знаходився в строю з порушенням форми одягу, а саме в бріджах. Об`єктивних причин скоєного правопорушення ОСОБА_1 не надав. Вину свою не визнав.

ОСОБА_1 письмові пояснення по даному факту не надав, про що свідчить акт відмови дачі письмового пояснення від 24.07.2020 року.

Позивача було ознайомлено з місцем, датою та часом проведення дисциплінарної комісії.

27.07.2020 начальником державної установи "Вознесенська виправна колонія № 72" Негруцою О. затверджено висновок по факту порушення ПВР.

28.07.2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, про що свідчить Витяг з протоколу №48 від 28.07.2020 року. На засіданні дисциплінарної комісії позивач причин порушення не надав. Комісія прийняла рішення застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення догана НУ.

Постановою про накладення стягнення №694 до засудженого ОСОБА_1 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що 24.07.2020 року о 21:40 год. під час проведення поіменної перевірки наявності засуджених ОСОБА_1 знаходився в строю з порушенням форми одягу, а саме в бріджах, вирішено застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани, яку було вручено позивачу 28.07.2020 року, про свідчить копія розписки.

Крім того, 27.07.2020 року ОСОБА_1 допустив порушення режиму утримання, яке полягає в тому що о 14:50 год. під час проведення позапланового обшуку виробничої зони установи, а саме кімнати для перевдягання засудженого ОСОБА_1 в тумбочці було виявлено та вилучено мобільний телефон «ФЛАЙ» чорного кольору з сім - карткою «Київстар» - 1 шт. ІМЕІ відсутній. Також було виявлено та вилучено металеву пластину заточену під ніж.

ОСОБА_1 надав письмові пояснення по даному факту та визнав, що вилучені заборонені речі належать йому.

Позивача було ознайомлено з місцем, датою та часом проведення дисциплінарної комісії, про що свідчить копія розписки від 30.07.2020 року.

28.07.2020 начальником державної установи "Вознесенська виправна колонія № 72" Негруцою О. затверджено висновок по факту порушення ПВР.

31.07.2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, про що свідчить Витяг з протоколу №49 від 31.07.2020 року. На засіданні дисциплінарної комісії позивач причин порушення не надав. Комісія прийняла рішення застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення сувора догана НУ.

Постановою про накладення стягнення №704 до засудженого ОСОБА_1 за порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що 27.07.2020 року о 14:50 год. під час проведення позапланового обшуку виробничої зони установи, а саме кімнати для перевдягання засудженого ОСОБА_1 в тумбочці було виявлено та вилучено мобільний телефон «ФЛАЙ» чорного кольору з сім - карткою «Київстар» - 1 шт. ІМЕІ відсутній. Також було виявлено та вилучено металеву пластину заточену під ніж, вирішено застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді суворої догани, яку було вручено позивачу 31.07.2020 року, про свідчить копія розписки.

Вважаючи, що дії посадових осіб відповідача є протиправними, а притягнення до дисциплінарної відповідальності безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого Кодексу України (надалі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Статтею 5 Кодексу визначено, що кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.

Відповідно до частини 1 статті 9 КВК України, засуджені зобов`язані, зокрема: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Частиною 2 статті 9 КВК України встановлено, що невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Статтею 107 КВК України визначено права і обов`язки засуджених до позбавлення волі.

Частиною 3 статті 107 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

Наказом Міністерства юстиції від 28 серпня 2018 року № 2823/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила), які регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі та є обов`язковими для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Пунктом 3 розділу ІІ Правил встановлено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань; ввічливо ставитися до адміністрації та персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених.

Відповідно до частини другої розділу ІІІ Правил, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Згідно із розділом V Правил, у кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.

Згідно із статтею 70 КВК України, правом застосування заходів заохочення і стягнення, передбачених статтями 67 і 68 цього Кодексу, користуються у повному обсязі начальник виправного центру, а також його прямі начальники. Заходи заохочення і стягнення можуть застосовувати також заступник начальника виправного центру і начальник відділення соціально-психологічної служби виправного центру в межах, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Статтею 131-1 КВК України, визначено поняття дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Як свідчить аналіз вищевказаних норм законодавства, засудженні повинні неухильно дотримуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та, у випадку їх порушення, нести за це дисциплінарну відповідальність. При цьому, згідно вищенаведених положень, кожний засуджений повинен бути ознайомлений з розпорядком дня, та має безпосередній доступ до вказаного розпорядку. Порушення встановленого розпорядку дня, а також не дотримання правил перебування в установі виконання покарань, має наслідком притягнення винної особи, за умови доведеності вчення останнім проступку, до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 134 КВК передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку

Згідно статті 135 КВК, питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки. Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії.

Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги. Засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб. Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії (ч. 6 ст. 135 КВК України).

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду (ч. 7 ст. 135 КВК України).

Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення (за винятком переведення до ПКТ (ОК)) до засуджених користується начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки. За порушення порядку відбування покарання у виді арешту до осіб, засуджених до арешту, можуть застосовуватися заходи стягнення у виді догани або поміщення в карцер строком до десяти діб. Інші посадові особи установ виконання покарань не мають права застосовувати заходи заохочення і стягнення щодо засуджених. Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим - більш м`яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення у разі, якщо посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею за відсутності порушення з боку засудженого. При накладенні стягнення на засудженого адміністрація установи виконання покарань надає йому змогу повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (п. 1 Розділу ХХІ Правил).

Пунктом 2 Розділу ХХІ Правил встановлено, що застосування начальниками установ виконання покарань заходів стягнення оформлюється постановами про накладення стягнення установи виконання покарань.

Перед накладенням стягнення на засудженого, який відбуває покарання у виправній колонії, дисциплінарною комісією установи вирішується питання про доцільність застосування стягнення у порядку, визначеному статтями 134, 135 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюється відповідним письмовим рішенням.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 24.07.2020 року №694 про накладення стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із Витягу з протоколу №48 від 28.08.2020 року засідання дисциплінарної комісії з розгляду питань щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засуджених Державної установи "Вознесенська виправна колонія № 72", що 24.07.2020 року о 21:40 год. під час проведення поіменної перевірки наявності засуджених ОСОБА_1 знаходився в строю з порушенням форми одягу, а саме в бріджах.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Вказаний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 року за № 1010/32462.

Пунктом 3 розділу II вищевказаних Правил передбачено, що засуджені зобов`язані, зокрема, носити одяг встановленого законодавством зразка та нагрудні знаки, затверджені зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених (додаток 5); засуджені, які тримаються у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації, засуджені жінки, звільнені від роботи у зв`язку з вагітністю і пологами, а також які мають дітей до трьох років, мають право носити цивільний одяг.

Згідно Порядку забезпечення речовим майном засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 року № 280/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2012 року за № 261/20574, усі засуджені, які відбувають покарання в арештних домах, виправних центрах, виправних та виховних колоніях, слідчих ізоляторах (далі - установа), забезпечуються новими предметами одягу, взуття та постільними речами (далі - речове майно) відповідно до норм належності. Норми належності речового майна для засуджених визначають кількість та строки носіння (експлуатації) предметів, що видаються на одну особу.

Позивач вказав, що з часу прибуття до ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» адміністрацією колонії Прецуленка В.О. не було забезпечено необхідними предметами одягу.

Доказів того, що ОСОБА_1 було забезпечено предметами одягу та взуття ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» суду не надала.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що постанова від 24.07.2020 року №694 про накладення стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 є протиправною та кою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 27.07.2020 року №704 про накладення стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із Витягу з протоколу №49 від 31.07.2020 року засідання дисциплінарної комісії з розгляду питань щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засуджених Державної установи "Вознесенська виправна колонія № 72", що о 14:50 год. під час проведення позапланового обшуку виробничої зони установи, а саме кімнати для перевдягання засудженого ОСОБА_1 в тумбочці було виявлено та вилучено мобільний телефон «ФЛАЙ» чорного кольору з сім - карткою «Київстар» - 1 шт. ІМЕІ відсутній. Також було виявлено та вилучено металеву пластину заточену під ніж.

ОСОБА_1 надав письмові пояснення по даному факту та визнав, що вилучені заборонені речі належать йому.

Пунктом 4 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань передбачено, що засудженим забороняється, зокрема, придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в установах виконання покарань за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 3).

У додатку 3 визначено перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено.

Згідно вказаного Переліку засудженим заборонено зберігання і використання, зокрема радіоелектронних засобів, призначених для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань), ножі, бритви (крім електричних, механічних та безпечних з касетною головкою) та інші гострорізальні і колючі предмети.

Належних та допустимих доказів у спростування зазначеного позивачем суду не надано.

30.07.2020 року засудженого ОСОБА_1 було ознайомлено з місцем, датою та часом проведення дисциплінарної комісії, що підтверджується розпискою.

Під час ознайомлення засуджений ніяких пояснень, коментарів та заяв не надав.

31.07.2020 року останній розглядався на дисциплінарній комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання (витяг з протоколу № 49 додається). При призначені заходу стягнення комісією враховувалися причини, обставини і мотиви вчинення засудженим порушення установленого порядку відбування покарання, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень. Під час голосування члени Дисциплінарної комісії заслухали пропозицію начальника відділення СПС щодо його покарання. Комісія прийшла до висновку, що своєю поведінкою засуджений не бажає дотримуватись чіткого виконання розпорядку дня та установленого порядку відбування покарання та одноголосно проголосували за притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани правами начальника установи.

31.07.2020 року засудженому було видано копію протоколу дисциплінарної комісії по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання № 49 від 31.07.2020 року та пам`ятку про порядок оскарження даної комісії до суду у порядку статей 537, 539 КПК України, що підтверджується розпискою. Засуджений ОСОБА_1 претензій до дій адміністрації установи не мав та не виказував.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дисциплінарні стягнення відповідача до ОСОБА_1 у вигляді накладення стягнення про винесення догани та суворої догани застосовано правомірно.

Відтак, відповідач відповідно до вимог КВК України, за допущене позивачем порушення правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань правомірно застосував до нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,139,241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2020 року № 694, від 27.07.2020 року № 704 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.07.2020 року №694 про накладення стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» (вул. Київська, 300, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ідентифікаційний код 08564050) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.02.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва