Справа № 240/466/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/466/21
категорія 108020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("ГОСПОДАРСЬКИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ") до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("ГОСПОДАРСЬКИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ") із позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просить:
- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений при подачі позовної заяви судовий збір.
Позивач вважає рішення відповідача протиправними та такими, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18.02.2021 року 10:30.
10.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає з таких підстав. Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № № UA100000/2020/300283/2 від 18.12.2020. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: Товар № 1 за митною декларацією № UA500500/2020/510850 від 19.03.2020 (вартість товару згідно джерела інформації - 0,69 доларів США за штуку). Результати проведеної консультації викладено у графі 33 прийнятого рішення про коригування митної вартості від 18.12.2020 № UA100000/2020/300283/21. Відповідач зазначає, що надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог щодо підтвердження митної вартості товарів, а тому митниця мала право на коригування митної вартості. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позову.
18.02.2021 протокольною ухвалою судом закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 23.02.2021 о 14:00.
Ухвалою судді від 23.02.2021 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
18 грудня 2020 року Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський Торговий Дім") шляхом електронного декларування було подано Відповідачу - Київській митниці Держмитслужби для митного оформлення в режимі «Імпорт-40» Електронну митну декларацію UA100530/2020/063132, за якою на адресу Позивача надійшов товар - посуд столовий кухонний із зміцненого скла в асортименті, з країни виробника Китай, виробник «XIANNING HUIHEIDA INDUSTRY AND TRADE CO., LTD» (а.с.8).
Митну вартість визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні 1,35 доларів США за кілограм/ 0,42 доларів США за одиницю.
18.12.2020 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300283/2. Митна вартість визначена за резервним методом (а.с.50).
Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішень про коригування митної вартості товару, суд враховує наступні приписи діючого законодавства.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни договору (угоди), що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Крім того згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Так, за змістом оскаржуваного рішення, підставами для здійснення відповідачем спірного коригування митної вартості стало те, що відповідно до розділу 5 Контракту № 20/06/2019 від 20.06.2019 оплата за товар здійснюється двома платежами: 30% від загальної суми доставки - передоплата, при цьому оплата здійснюється на підставі виставленої продавцем «специфікації підтвердження продажу»; решта 70% - упродовж 10 днів після відвантаження товару на судно; оплата здійснюється на підставі виставленого продавцем копії інвойсу, специфікації і копії коносамента. До митного оформлення надано документ із назвою «специфікація рахунку по контракту...» від 11.06.2020 із переліком товарів на загальну суму 244(6,00 доларів США. Відповідно до умов контракту перша сума платежу, а саме 30% повинна була становити 7339,809 доларів США. Разом з тим, згідно із платіжним дорученням № 29 від 22.06.2020 огшчена сума становить 7300,00 доларів США. Крім того, відповідно до відомостей про призначення платежу, що зазначені у платіжному дорученні № 29 від 22.06.2020 оплата здійснена на підставі контракту 20/06/2019 від 20.06.2019. Згідно із п. 2 даного контракту загальна його суму складає 400 000,00 доларів США. Таким чином, за даним зовнішньоекономічним договором може вчинятися необмежена кількість поставок на суму, що не перевищує 400 000,00 доларів США. Відсутність у платіжному документі посилання на «специфікацію підтвердження продажу», як це передбачено умовами контракту, а також невідповідність суми 30% фактурної вартості товару, створює у митного органу обґрунтовані сумніви щодо того чи стосується даний документ оплати саме оцінюваного товару. Аналогічна ситуація щодо другого платіжного доручення №40 від 10.11.2020: сума оплати не становить 70% від «специфікації рахунку по контракту...» від 11.06.2020; всупереч умов договору оплата здійснена лише на підставі контракту (не зазначено реквізити інвойсу, специфікації і копії коносамента). Відповідно до умов контракту друга оплата здійснюється протягом 10 днів відвантаження товару на судю. Згідно із даними коносаменту № 5ХЕ20100435 відвантаження товару на борт судна відбулося 29.13.2020. Оплата за товар згідно із платіжним дорученням №40 від 10.11.2020 здійснена за межами вставленого сторонами у контракту строку. Вищезазначені факти свідчать про те, що даний платіжний документ може стосуватися іншої партії товару, що постачалася за контрактом № 20/06/2019 від 20.06.2019. Додатково інформовано, що банківські платіжні документи не містять підпису уповповаженої особи банку, хоча наявність такого підпису передбачена формою документа.
Стосовно сумнівів відповідача з огляду на те, що згідно розділу 5 Контракту № 20/06/2019 від 20.05.2019 оплата за товар здійснюється двома платежами: 30% від загальної суми доставки - передоплата, а решта 70% - упродовж 10 днів після відвантаження товару на судно, що в незначній мірі не було дотримано позивачем (перша сума платежу, а саме 30% повинна була становити 7339,809 доларів США, а фактично склала 7300,00 доларів США), то питання дотримання фінансової дисципліни є виключною компетенцією сторін угоди та жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару.
Доводи відповідача стосовно відсутності підпису працівника банку на платіжних дорученнях, є безпідставними, оскільки як вірно вказує позивач, платіжні доручення є роздруківками із системи клієнт-банк та їх справжність засвідчена відтиском печатки банку.
Стосовно того, що додатково наданий прайс-лист від виробника товару від 10.06.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки даний документ не містить інформації про умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, стосуються умов продажу товарів, та впливають на формування фактурної вартості товару, чений прайс-лист є офіційним документом виробника, ним підписаний та його справжність засвідчена сертифікатом Китайської ради сприяння міжнародній торгівлі (ССРІТ), який підтверджує дійсність. Крім того, офіційна форма прайс-листа не затверджена на жодному рівні, тому підстав не прийняти його до відома у відповідача не було.
Відсутність перекладу копії митної декларації країни відправлення та адресний характер і суб`єктивна спрямованість прайс-листа також не можуть впливати на митну вартість та є безпідставним посилання митного органу на такі обставини.
Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято за основу Товар № 1 за митною декларацією № UA500500/2020/510850 від 19.03.2020 (вартість товару згідно джерела інформації - 0,69 доларів США за штуку) (а.с.51).
При цьому за цією декларацією зовсім іншим декларантом (ТОВ «Векор-Експо») із Китаю імпортувалися кухонні та столові вироби із міцного скла механічного виготовлення, зокрема чайники, підставки, набір кавовий тощо.
Також, слід зазначати, що відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Жодних обґрунтувань, які б свідчили про схожість характеристик різних за видом та призначенням предметів, із якого металу вони виготовлені, ступеню зносу тощо, відповідачем не наведено. Не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.
А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.
Як встановлено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 9408,92 грн. підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА100000/2020/300283/2 від 18.12.2020 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("ГОСПОДАРСЬКИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ") за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 9408 (дев"ять тисяч чотириста вісім) гривень 92 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 26 лютого 2021 року.

Суддя О.Г. Попова