Справа № 0440/5767/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 0440/5767/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року суддя Жукова Є.О.) по справі №0440/5767/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2018р. задоволено позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради та:

визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо невиплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язано Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій та інваліду війни за 2015-2017 рр., відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Рішення суду набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України.

13.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Дрижирук О.О. про зміну способу та порядку виконання рішення.

У вказаній заяві державний виконавець, посилаючись на неможливість виконання зобов`язального рішення суду, через відсутність відповідного бюджетного фінансування боржника, просив змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, а саме: із зобов`язання Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги до 5 травня за 2016 та 2017 роки відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5010,00 грн. на стягнення з Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради перерахованої суми грошової допомоги у розмірі 5010,00 грн.

на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.

Таке рішення суд першої інстанції фактично обґрунтував відсутністю обставин, що істотно ускладняють виконання рішення або роблять його неможливим, що є обов`язковою умовою для зміни способу або порядку виконання рішення суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву державного виконавця щодо зміни способу виконання судового рішення, задовольнити. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник фактично посилається на те, що рішення суду, яке ухвалено на користь ОСОБА_1 та яким визначено спосіб захисту порушеного права як зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити кошти, не можливо виконати через відсутність відповідного бюджетного асигнування, а виконання рішення суду за рахунок коштів, що виділені Управлінню для інших цілей, буде порушенням вимог Бюджетного кодексу України. З цих підстав скаржник вважає наявними підстави для зміни способу виконання рішення суду із зобов`язання виплатити на стягнення таких коштів з Управління.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець відділу примусового виконання рішення підтримує вимоги Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради та зазначає про неможливість виконання зобов`язального рішення суду через відсутність відповідного бюджетного фінансування.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав. передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку таких обставин не існувало.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що невиконання рішення суду у повному обсязі є наслідком відсутності належного державного фінансування.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено виплату учасникам бойових дій разової грошової допомоги до 5 травня. Згідно ст.ст.17, 17-1 Закону фінансування витрат здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Отже, грошові кошти у вигляді перерахованої щорічної допомоги на оздоровлення, які належать стягувачу, не є власністю Управління, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду залежить лише від бюджетного фінансування, то його виконання можливо і у такий спосіб, як зобов`язання виплатити позивачу грошову допомогу, хоча за певних умов (належне фінансування). Зміна способу і порядку виконання судового рішення, у такому випадку, не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою витрат по виплаті щорічної грошової допомоги позивачу. І від того, що зміниться спосіб виконання із зобов`язання на стягнення, в Управлінні автоматично не з`являться кошти для фактичного виконання рішення суду.

З огляду на викладене, враховуючи те, що єдиною причиною яка ускладнює виконання рішення суду є неналежне фінансування витрат по виплаті одноразової грошової допомоги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви державного виконавця.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати перерахованої грошової допомоги не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади (місцевого самоврядування) не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. В той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання грошової допомоги, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року по справі №0440/5767/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25.02.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя О.В. Головко