Справа № 640/2023/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 лютого 2021 року м. Київ № 640/2023/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36)

треті особи Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації) (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 32-

А),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання

протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з позовом до Київської міської ради (надалі по тексту - відповідач), за участю третіх осіб - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 , в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Київську міську раду прийняти рішення, відповідно до чинного законодавства про затвердження та передання у власність земельної ділянки кадастровий номер :90:125:0154, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним (нечинним) та скасувати рішення постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування про відхилення проекту рішення Київської міської ради «Про передачу громадянці ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_3 ».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, зокрема, вирішено:

- визнати протиправним та скасувати рішення постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформленого протоколом №2/91 від 22 січня 2019 року (№08/281-20к) в частині пункту 1.4.2 щодо відхилення проекту рішення Київської міської ради "Про передачу громадянці ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_3 ";

- зобов`язати Київську міську раду прийняти рішення, відповідно до чинного законодавства про затвердження та передання у власність земельної ділянки кадастровий номер :90:125:0154, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .

14 квітня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист в адміністративній справі №640/2023/19 щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

25 травня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача щодо зобов`язання Київської міської ради в особі її керівника (або особи, яка виконує його обов`язки) у місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідачем у добровільному порядку не виконується судове рішення, що набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Листом від 28 вересня 2020 року №640/2023/19/18979/20 представника позивача повідомлено, що 19 травня 2020 року матеріали адміністративної справи скеровано до суду апеляційної інстанції.

Відтак, заява розглядається та вирішується після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що справа розглядалася у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, розгляд заяви проводиться відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 6 ст. 12, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України, оскільки справа є незначної складності.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч.2-3 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, представник позивача в клопотанні не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення.

До заяви про встановлення судового контролю не надано доказів про пред`явлення виконавчого документа до виконання та вжиття заходів примусового характеру з метою виконання рішення суду.

Адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №0640/3719/18.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Юрій Миколайович Іванов" проти України зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (заява № 40450, 15/10/2009, п.51).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine) від 26.04.2005 № 29439/02 та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine) від 19.02.2009 № 1811/06).

Таким чином, аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відтак, судом вбачається клопотання представника позивача передчасним та суд не вбачає підстав для його задоволення за наведених представником позивача підстав.

Керуючись статтею 52, 248, 249, 379, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук