Справа № 200/11093/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р. Справа№200/11093/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., за участі секретаря судового зсідання Супрун Г.С., представника відповідача Вовченка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2020 року шляхом надіслання поштою позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, у якому просив визнати неправомірним та скасувати повідомлення-рішення від 10 липня 2020 року № про застосування суми фінансових санкцій у розмірі 500000,00 грн., прийняте на підставі акту перевірки №0114/05-99-19-32/ НОМЕР_1 від 22 червня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що основним видом його підприємницької діяльності є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41). На думку позивача, висновки, викладені в акті перевірки №0114/05-99-19-32/ НОМЕР_1 від 22.06.2020, є необґрунтованими, а винесене на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення від 10.07.2020 № безпідставними, оскільки факти, встановлені в акті перевірки, документально не підтверджені та не відповідають фактичним обставинам.

Позивач зазначає, що частина 1 та частина 8 статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481) не містять правової норми як щодо зазначених в акті 6060 літрів пального, так і щодо пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, вказані правові номери містять у собі поняття «оптове зберігання».

У зв`язку із існуванням окремого спрощеного порядку отримання ліцензії, можна зробити висновок про те, що ліцензії щодо зберігання пального для потреб власного споживання чи промислової переробки відносяться до окремого виду ліцензій, відмінних від ліцензій, що отримуються на загальних підставах (оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Частина 8 статті 17 Закону №481 передбачає штраф за оптову торгівлю пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень, однак жодна норма Закону №481 не передбачає фінансову санкцію у вигляді штрафів у разі зберігання пального без ліцензії виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

З аналізу вищенаведених норм Закону №481 вбачається, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є документальне підтвердження саме факту оптового зберігання пального суб`єктом господарської діяльності без наявності ліцензії в разі здійснення таким суб`єктом господарювання виду господарської діяльності, на провадження якого мав одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

В матеріалах акту відсутні будь-які докази, що підтверджують факт здійснення господарської діяльності із зберігання пального, не підтверджено, що саме з 01.04.2020 відбулося порушення порядку ведення господарської діяльності, адже перевіркою лише встановлено придбання пального у постачальника ТОВ «ОІЛ - ТРЕЙД 2018» у відповідності до видаткової накладної від 15.04.2020 №1639, товарно-транспортної накладної від 15.04.2020 №1639, рахунку від 15.04.2020 №. Придбання позивачем пального в період з 01.04.2020 по 15.04.2020, з 16.04.2020 по 20.04.2020 матеріалами акту не підтверджено.

При викладенні обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт придбання для потреб підприємства палива, що мало місце 15.04.2020, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Окрім цього, відсутній спосіб зберігання цього пального.

На думку позивача, одиничний факт зберігання пального (при відсутності ліцензії на цей вид діяльності) не утворює складу правопорушення.

Здійсненою перевіркою не встановлено, чи зберігалось пальне, придбане 15.04.2020, за адресою проведення фактичної перевірки, та чи мало місце «зберігання» пального в розумінні Закону № 481 в період з 01.04.2020 по 20.04.2020.

Згідно із роз`ясненнями ДФС України «Щодо вимог законодавства з ліцензування місць зберігання пального» від 16.08.2019 зберігання пального в паливних баках транспортних засобів/технічному обладнанні/пристроях не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не являються нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території-) згідно з Законом №481.

У власності та користуванні позивача знаходяться транспортні засоби, що використовуються для провадження господарської діяльності, які обладнані додатковими паливними баками загальна місткість яких становить понад 5000 л. Отримане дизельне паливо згідно видаткової накладної від 15.04.2020 було повністю розлите постачальником палива під час доставки саме в паливні баки транспортних засобів.

З висновками перевірки про те, що зберігалося 6060 л у відповідності до видаткової накладної №1639 від 15.04.2020, не можна погодитися, оскільки такий об`єм дизельне паливо досягає при температурі 15°С, фактична же його маса складала 5074 л.

Дії відповідача по притягненню позивача до відповідальності та застосування до нього фінансової санкції не відповідають принципу пропорційності, а спірне податкове повідомлення-рішення прийнято без додержання справедливого балансу між встановленим порушенням та нанесеною шкодою державі, оскільки податковим органом застосовано покарання у вигляді штрафу у розмірі 500000,00 гривень за зберігання пального у певний період часу виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, в той час як такий розмір штрафу застосовується до суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність із оптового зберігання палива з ціллю отримання прибутку, що характеризує господарську діяльність, без наявності ліцензії. Шкода держави, зумовлена діями позивача, в даній ситуації відсутня.

Відповідач подав відзив на позову заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Донецькій області на підставі наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 02.06.2020 №649 та «Направлень на перевірку від 10.06.2020 №680, 679 місця зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 » була проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального. Позивачем до Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області надано форму 20-ОПП про наявність об`єктів, а саме

- вантажний автомобільний транспорт у кількості 5 одиниць за місцем знаходження об`єкта оподаткування: АДРЕСА_1 ;

- автостоянка за місцем знаходження об`єкта оподаткування: АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено, що позивачем отримана ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, реєстраційний номер 2000613, дата реєстрації 21.04.2020, термін дії з 21.04.2020 по 21.04.2025, адреса місця зберігання: АДРЕСА_1 , загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 7000. Фактично перевіркою встановлено, що станом на 11.06.2020 13 год. 30 хв., на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , де розміщені автотранспортні засоби та два легкових автомобіля , розташована металева ємність об`ємом 8000 л.

В ході перевірки встановлено, що позивач у перевіряємому періоді з 01.04.2020 по 20.04.2020 здійснив придбання пального (важких дистилятів (газойлі) код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД ) за вищевказаною адресою для потреб власного споживання без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Постачальником зазначеного пального є ТОВ «ОІЛ ТРЕЙД 2018», , що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №1639 від 15.04.2020, товарно-транспортна накладна №1639 від 15.04.2020, рахунок № від 15.04.2020. Згідно з наданими документами ТОВ «ОІЛ ТРЕЙД 2018» реалізовано та відвантажено на адресу позивача паливо дизельне, Energy/ДП-ЕВРО 5-80 (код товару згідно з УКТЗЕД ) об`ємом при 15°С - 6060 літрів (маса 05,074 тн) за ціною (без ПДВ)-14799,36 грн./тн, на загальну суму (без ПДВ) - 75091,95 грн. (ПДВ 15018,39) всього з ПДВ 90110,34 грн.

За висновками перевірки позивач у період з 01.04.2020 по 20.04.2020 здійснював зберігання пального (великих дистилятів код товару (продукції) згідно УКТЗЕД ) за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано 15.04.2020 у постачальника ТОВ «ОІЛ ТРЕЙД 2018» згідно з видатковою накладною №1639 від 15.04.2020, товарно-транспортною накладною №1639 від 15.04.2020, а саме паливо дизельне Energy/ДП-Євро 5-80 у кількості 6060 літрів (об`ємом при t 150 С) без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим порушено статтю 15 Закону №481.

02 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження.

02 грудня 2020 року від відповідача витребувані докази.

19 січня 2021 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду на 04 лютого 2021 року.

У судові засідання, призначені на 04 та 17 лютого 2021 року, позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

У судових засіданнях, які відбулися 04 та 17 лютого 2021 року, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиву на позов. Додатково пояснив, що висновок про зберігання пального у періоді, що перевірявся, ґрунтується на тому, що станом на 15 квітня 2020 року позивач отримав за місцем знаходження об`єкта оподаткування: АДРЕСА_1 , пальне від постачальника, але не мав ліцензії на зберігання останнього. 21 квітня 2020 року позивач отримав ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки з адресою місця зберігання: АДРЕСА_1 , загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 7000.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з 29 березня 2020 року, основним видом діяльності якого ж вантажний автомобільний транспорт (том 1, а.с. 18-20).

02 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області виданий наказ №649 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » (том 1, а.с. 23).

10 червня 2020 року на підставі вказаного наказу були видані направлення на перевірку №679, 680 (том 1, а.с.103, 104).

22 червня 2020 року службовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області складений «Акт (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пального №0114/05-99-19-32/ НОМЕР_1 ». За висновками акту встановлено, що у період з 01.04.2020 по 20.04.2020 ФОП ОСОБА_1 здійснював зберігання пального (великих дистилятів код товару (продукції) згідно УКТЗЕД ) за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано 15.04.2020 у постачальника ТОВ «ОІЛ ТРЕЙД 2018» згідно з видатковою накладною №1639 від 15.04.2020, товарно-транспортною накладною №1639 від 15.04.2020, а саме паливо дизельне Energy/ДП-Євро 5-80 у кількості 6060 літрів (об`ємом при t 150 С) без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (том 1, а.с. 114-119).

10 липня 2020 року на підставі акту перевірки №0114/05-99-19-32/ НОМЕР_1 від 22.06.2020 Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № про застосування до ФОП ОСОБА_1 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абазу 8 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» штрафу у розмірі 500000,00 гривень (том 1, а.с. 110).

20 жовтня 2020 року Державна податкова служба України «Рішенням про результати розгляду скарги №30519/6/99-00-0602-06-06» залишила без змін податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 10 липня 2020 року (том 1, а.с. 31-32).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Основного Закону України).

Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

За приписами статті 15 Закону №481/95-ВР, в редакції Закону України № 465-IX від 16.01.2020, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

З аналізу вищевказаних положень Закону №481/95-ВР висновується, що суб`єкти господарювання, які отримують пальне для власних потреб та зберігають його для використання в господарській діяльності, зобов`язані отримати відповідну ліцензію в органах ДПС. Виключенням є зберігання пального державними підприємствами, установами та організаціями; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву та суб`єктами господарювання, які зберігають пальне, для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газодобувних майданчиках, бурових платформах. Також дозволяється зберігання пального без отримання ліцензії в паливних баках транспортних засобів (технологічного обладнання) та у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару. В усіх інших випадках зберігання пального дозволяється виключно за наявності ліцензії, отриманої на кожне місце зберігання.

Отже, суд не приймає до уваги аргументи позивача про те, що склад податкового правопорушення утворює систематична діяльність з оптового зберігання пального суб`єктом господарської діяльності без наявності ліцензії одиничний факт зберігання пального (при відсутності ліцензії на цей вид діяльності), а не одиничний факт зберігання пального, оскільки такі твердження не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що для встановленні факту правопорушення відповідачу слід було встановити спосіб зберігання, з огляду на наступне.

Під податковим правопорушенням розуміється протиправне (передбачене податковим законодавством), винне діяння (дія чи бездіяльність) особи, пов`язане з невиконанням чи неналежним виконанням податкового обов`язку, за яке передбачена юридична відповідальність.

Згідно зі статтею 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального це місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а зберігання пального це діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Під час перевірки було встановлено, та не заперечується самим позивачем, що 15 квітня 2020 року останнім було отримане пальне на території автостоянки з адресою АДРЕСА_1 , на якій розташована ємність, що використовується для зберігання пального.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що транспортні засоби, обладнані додатковими паливними баками загальна місткість яких становить понад 5000 л, а все отримане дизельне паливо 15 квітня 2020 року було повністю розлите постачальником під час доставки саме в паливні баки транспортних засобів, а отже це не є зберіганням пального у розумінні Закону №481/95-ВР.

Згідно з частиною 2 статті 32 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Повна або дозволена максимальна маса це маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима (пункт 1.10 «Правила дорожнього руху»).

Отже, установка додаткового паливного бака призводить до зміни повної (дозволеної максимальної) маси транспортного засобу, а тому потребує узгодження такого переобладнання в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

«Порядок переобладнання транспортних засобів» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №670, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №161 від 22.03.2017 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 13 Правил після переобладнання транспортного засобу власник або його представник обирає організацію з оцінки відповідності та подає заяву про проведення оцінювання відповідності транспортного засобу, що переобладнаний, вимогам правил, нормативів і стандартів України, а також умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження […]. За результатами такого оцінювання видається […] акт технічної експертизи або сертифікат відповідності - для транспортних засобів, що переобладнані в індивідуальному порядку […].

Позивач зазначає, що всі автомобілі, які використовуються ним в господарській діяльності, обладнані додатковими паливними баками, але не надає належних, допустимих, допустимих та достовірних доказів наявності такого факту, а саме ані акту технічної експертизи, ані сертифікату відповідності.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень (частина 2 статі 17 Закону №481/95-ВР).

Смисловий аналіз вказаного речення дозволяє зробити висновок про те, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляду штрафів або у разі оптової торгівлі пальним без наявності, або у разі зберігання пального без наявності ліцензії.

Отже суд не приймає до уваги аргументи позивача про те, що штраф у розмірі 500000,00 гривень застосовується до суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність із оптового зберігання палива з метою отримання прибутку, що характеризує господарську діяльність, без наявності ліцензії, оскільки дане твердження не ґрунтується на чинному законодавстві.

На підставі наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59; ) про визнання неправомірним та скасування повідомлення-рішення форма «С» від 10 липня 2020 року № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 гривень, відмовити повністю.

Рішення прийняте, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу, 17 лютого 2021 року.

Повний текст рішення складений 26 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.І. Циганенко