Справа № 823/2106/18
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 823/2106/18

адміністративне провадження № К/9901/10868/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н. В.,

суддів: Кашпур О. В., Уханенка С. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 823/2106/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області

про визнання незаконними та скасування акту, подання та наказу

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року, ухвалене в складі головуючої судді Гайдаш В. А.,

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Безименної Н. В., суддів Аліменка В. О., Кучми А. Ю.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2018 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1, Мін`юст України), Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 2, ГТУЮ у Черкаській області), в якому просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати акт від 02 березня 2018 року №5;

1.2. визнати незаконним та скасувати подання від 24 квітня 2018 року № 816 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавленні права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

1.3. визнати незаконним та скасувати наказ відповідача - 1 від 27 квітня 2018 року № 1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ;

1.4. зобов`язати відповідача-1 поновити дію свідоцтва від 16 липня 2013 року № 1487 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідатора) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого від 16 липня 2013 року № 1487, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 .

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подання відповідача-1 від 24 квітня 2018 року № 816 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавленні права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є необґрунтованим та таким, що винесено в порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), оскільки Дисциплінарною комісією не розглянуто ступінь вчиненого позивачем проступку, зокрема не з`ясовано питання завдання діями позивача шкоди будь-яким фізичним чи юридичним особам, не надано правової оцінки поясненням позивача щодо виявлених порушень, які були ним надані на акт планової перевірки, а частина виявлених відповідачем порушень виходять за межі строку здійснення перевірки діяльності арбітражного керуючого.

2.1. Крім того, позивач зазначив, що його не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавленні права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та у Єдиному реєстрі арбітражних керуючих відсутні відомості щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тому наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2018 року № 1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого є протиправним та таким, що підлягає до скасування із зобов`язанням поновити дію свідоцтва від 16 липня 2013 року №1487 про право на здійснення діяльності позивача та забезпечення виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідатора) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого від 16 липня 2013 року № 1487.

3. Представники відповідачів позов не визнали, проти заявленого позову заперечували, зазначили, що за наслідками планової виїзної перевірки позивача Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області виявлено численні порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв`язку з чим було направлено до Міністерства юстиції України пропозицію про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого. За результатом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) було прийнято обґрунтоване та правомірне рішення застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Таким чином, представники відповідача вважають, що наказ Міністерства юстиції України наказ від 27 квітня 2018 року № 1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого виданий відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та скасуванню не підлягає.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області за результатами планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , проведеної в строк з 12 лютого 2018 року до 21 лютого 2018 року, встановлено численні порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства під час виконання ним повноважень у справах про банкрутство ПП «Віталком», ПП «ПФ «Макс», ТОВ «Огро Проджект».

5. Результати перевірки оформлені довідкою від 21 лютого 2018 року №4 та в подальшому посадовими особами ГТУЮ у Черкаській області складено акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02 березня 2018 року № 5 (далі - Акт перевірки).

6. За результатами аналізу Акта перевірки директором Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України 19 березня 2018 року складено висновок щодо відповідності висновків акта від 02 березня 2018 року №5 планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 вимогам законодавства з питань банкрутства та разом із поданням від 19 березня 2018 року № 1087 направлено до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для розгляду на засіданні матеріалів планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

7. Відповідно до витягу із протоколу від 24 квітня 2018 року № 70/04/18 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до арбітражного керуючого ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання від 19 березня 2018 року №1087.

8. Заступником голови Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) внесено до Міністерства юстиції України подання від 24 квітня 2018 року № 816 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі якого Міністерством юстиції України видано наказ від 27 квітня 2018 року №1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 .

9. У Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України за посиланням «http://ak.minjust.gov.ua/main/viewer?id=37179&number=1487» у відомостях про ОСОБА_1 міститься посилання на наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2018 року №1334/5 про припинення діяльності арбітражного керуючого.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

10. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.

10.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2018 року № 1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 .

10.2. Зобов`язано Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва № 1487 від 16 липня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідатора) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого від 16 липня 2013 року № 1487, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 .

10.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у матеріалах адміністративної справи відсутні докази винесення Міністерством юстиції України наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тому наказ від 27 квітня 2018 року №1334/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого винесений Міністерством юстиції України передчасно.

12. Також суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з урахуванням встановленого факту протиправності наказу Міністерства юстиції України від 27 квітня 2018 року №1334/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 », відображення у Єдиному реєстрі інформації про такий наказ не відповідає вимогам Порядку формування і ведення Єдиного реєстру та меті формування такого реєстру.

13. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині, суд першої інстанції виходив з того, що акт планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02 березня 2018 року №5 та подання від 24 квітня 2018 року № 816 заступника голови Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) - не є правовими актами індивідуальної дії, оскільки не є актами застосування норм права та не встановлюють конкретних приписів, звернених до окремої особи, а, отже, не породжують для особи обов`язкових юридичних наслідків.

14. Висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог судом апеляційної інстанції, враховуючи межі доводів апеляційної скарги, не переглядалися.

ІV. Касаційне оскарження

15. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 17 квітня 2019 року.

16. У касаційній скарзі відповідач-1 зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень і прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

17. На обґрунтування вимог касаційної скарги представник відповідача-1 указує, що судами попередніх інстанцій допущено помилкове тлумачення положень статей 107, 108, 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки Дисциплінарна комісія прийняла рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а отже, відповідач-1 правомірно анулював свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

18. На підтвердження обґрунтованості вимог касаційної скарги відповідач-1 посилається на правову позицію Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 814/483/16.

19. Крім того, відповідач-1 зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано, що під час перевірки позивача було виявлено сорок порушень.

20. Касаційна скарга відповідача-1 містить клопотання про розгляд справи за участі його представника.

21. Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Черкаського окружного адміністративного суду матеріали справи № 823/2106/18 (суддя-доповідач Желтобрюх І. Л., судді Білоус О. В., Стрелець Т. Г.).

22. 10 травня 2019 року справа № 823/2106/18 надійшла до Верховного Суду.

23. 24 травня 2019 року у Верховному Суді зареєстровано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

24. Відзив на касаційну скаргу містить клопотання про розгляд справи за участю позивача.

25. 20 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 798/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І. Л.

26. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21 червня 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В., суддів Кашпур О. В., Уханенка С. І.

V. Релевантні джерела права та акти їхнього застосування

27. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

28. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

29. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

31. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2343-XII) установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

32. Арбітражний керуючий, як визначено у вказаному Законі, - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

33. Відповідно до статті 107 Закону №2343-XII арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

34. Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення (частина третя статті 107 Закону № 2343-XII).

35. Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, зокрема, з питань банкрутства.

36. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (частина четверта статті 107 Закону № 2343-XII).

37. Відповідно до частини першої статті 108 Закону №2343-XII дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

38. Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень (частина четверта статті 108 Закону №2343-XII).

39. Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії (частина шоста статті 108 Закону № 2343-XII).

40. Нормами частини першої статті 109 означеного Закону визначено, що дисциплінарними стягненнями, які накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

41. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення (частина друга статті 109 Закону № 2343-XII).

42. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (частина третя статті 109 Закону № 2343-XII).

43. Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (частина четверта статті 109 Закону № 2343-XII).

44. За змістом частини п`ятої статті 113 Закону № 2343-XII рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

45. На виконання статті 106 Закону № 2343-XII розроблено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за № 1113/23645 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 1284/5).

46. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому (пункт 7.6 Порядку № 1284/5).

47. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (пункт 7.5 Порядку № 1284/5).

48. Пунктом 26 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2013 року № 81/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2013 року за № 112/22644 (далі - Положення № 81/5), передбачено, що протоколи засідання Комісії у триденний строк, крім випадку, передбаченого пунктом 27 цього Положення, направляються до структурного підрозділу для забезпечення виконання її рішень.

49. Пунктом 27 Положення № 81/5 передбачено, що у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.

50. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 112 Закону № 2343-XII підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

51. У разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється (частина друга статті 112 Закону № 2343-XII).

VІ. Позиція Верховного Суду

52. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

53. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

54. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

55. У цій справі судами попередніх інстанцій установлено, що наказом Міністерства юстиції України від 27 квітня 2018 року № 1334/5 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 24 квітня 2018 року № 816, з урахуванням протоколу засідання цієї комісії від 24 квітня 2018 року № 70/04/18, анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 16 липня 2013 року № 1487, видане позивачу.

56. Втім, за приписами частини другої статті 112 Закону № 2343-XII анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності здійснюється у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), а однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

57. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що повноваження приймати рішення про застосування дисциплінарних стягнень до арбітражних керуючих за наявності підстав належить Дисциплінарній комісії. При цьому, Дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

58. Однак, на підставі частини третьої статті 107 Закону № 2343-XII органом, уповноваженим накладати дисциплінарні стягнення на арбітражних керуючих, є виключно державний орган з питань банкрутства, яким, згідно з чинним законодавством України, є Міністерство юстиції України.

59. Верховний Суд наголошує, що за такого правового регулювання рішення Комісії про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень реалізується шляхом винесення наказу про накладення дисциплінарного стягнення за відповідним поданням Комісії єдиним уповноваженим на це державним органом з питань банкрутства - Міністерством юстиції України.

60. Верховний Суд зазначає, що Дисциплінарна комісія встановлює наявність в діях арбітражного керуючого дисциплінарного проступку та приймає рішення про можливість та доцільність застосування певного виду дисциплінарного стягнення.

61. Тоді як, в силу приписів статті 107 Закону № 2343-XII безпосереднього дисциплінарні стягнення накладаються Державним органом з питань банкрутства - Міністерством юстиції України за поданням Дисциплінарної комісії.

62. Натомість у цій справі на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та з урахуванням протоколу засідання цієї комісії Міністерство юстиції України видало спірний наказ від 27 квітня 2018 року №1334/5, яким анульовано Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 16 липня 2013 року № 1487, видане позивачу.

63. Верховний Суд зауважує, що анулювання свідоцтва не є видом дисциплінарного стягнення, яке може бути накладене на арбітражного керуючого, згідно зі статтею 109 Закону № 2343-XII.

64. Свідоцтво може бути анульовано лише у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, внаслідок накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

65. За цих обставин Верховний Суд доходить висновку про те, що анулювання свідоцтва без накладення стягнення, яке може бути підставою для такого анулювання, суперечить приписам частини другої статті 112 Закону № 2343-XII та свідчить про протиправність такого наказу.

66. Вказані порушення є достатніми для висновку про те, що прийняття цього наказу відбулося з порушенням вказаних вимог Закону №2343-XII, що є підставою для визнання його протиправним та скасування судом.

67. За цих обставин та наведеного правового регулювання Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для скасування спірного наказу про анулювання виданого позивачу свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

68. Такі висновки Верховного Суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, висловленими в постановах від 11 березня 2020 року в справі № 818/696/17 (№ К/9901/17504/18), від 07 квітня 2020 року в справі № 826/6746/18 (№ К/9901/7600/19), від 23 квітня 2020 року в справі № 2040/6204/18 (К/9901/14090/19), від 23 липня 2020 року в справі № 806/928/17 (К/9901/15364/18) та інших і підстав для відступу від цієї правової позиції у касаційній скарзі не наведено.

69. Посилання Міністерства юстиції України у касаційній скарзі на постанову Верховного суду від 21 грудня 2018 року у справі № 814/483/16 є помилковим, оскільки спірні правовідносини у межах розгляду цієї справи є відмінними від обставин, які підлягали оцінці у межах розгляду справи № 814/483/16, зокрема, у справі, на яку посилається скаржник, арбітражного керуючого вже було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження.

70. З урахуванням факту протиправності зазначеного наказу Міністерства юстиції України Верховний Суд також уважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про зобов`язання Міністерства юстиції України поновити дію свідоцтва № 1487 від 16 липня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 , та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідатора) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого від 16 липня 2013 року № 1487, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 .

71. Зобов`язання відповідача вилучити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про анулювання виданого позивачу свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) узгоджуються з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

72. Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

73. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у цій справі.

74. Згідно із статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

75. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

VІІ. Судові витрати

76. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року в справі № 823/2106/18 залишити без змін.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. В. Шевцова

О. В. Кашпур

С. А. Уханенко