Справа № 640/28091/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Київ № 640/28091/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:
за позовомОСОБА_1
до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив суд: визнати бездіяльність відповідача з не відновлення виконавчого провадження №21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 протиправною, зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження № 21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 шляхом винесення відповідної постанови, заборонити Відповідачу закінчувати виконавче провадження № 21 136733 без виплати боржником (військовою частиною НОМЕР_1 ) позивачу грошової компенсації замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639,15 грн., зобов`язати відповідача здійснити виконавчі дії у виконавчому провадженні № 21136733 з повного виконання судового рішення за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 шляхом примушення боржника (військову частину НОМЕР_1 ) виплатити позивачу грошову компенсацію замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639,15 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи по суті.

Суд на підставі вимог ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду в порядку письмового провадження.

Так, позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2018 по справі №826/408/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733, визнано протиправною та скасовано постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733.

Рішення по справі №826/408/18 набрало законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувалося, однак, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, відповідач не відновив виконавче провадження, чим вчинив протиправну бездіяльність.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, натомість подав суду матеріали виконавчого провадження №21136733.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

03.09.2010 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №4/573, виданого 07.06.2010 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість належного йому за період служби з 22.05.2008 року по 31.12.2008 за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів згідно порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

16.09.2011 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №4/573 виданого 07.06.2010. 16.01.2012 року Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, скасовано постанову головного державного виконавця Штойко Л.Р. відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 16.09.2011 року по примусовому виконанню виконавчого листа №4/573 виданого 07.06.2010 року (а.с. 7-8).

Згідно розрахункової довідки №3 про одержання грошової компенсації замість речового майна позивачу належить до видачі 12 предметів на суму 1639,15 грн.

18.08.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№21136733 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2012 року №4/573.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 21.05.2014 року позов задоволено частково, визнано бездіяльність відповідача з не направлення на адресу позивача постанови від 18.08.2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП№21136733 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 4/573 від 07.06.2012 року протиправною. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2014 року скасовано та постановлено нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови задоволено частково, визнано бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві з не направлення на адресу позивача постанови від 18.08.2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №4/573 від 07.06.2012 року протиправною; визнано дії Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві із закінчення виконавчого провадження ВП №21136733 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №4/573 від 07.06.2012року протиправними; скасовано постанову Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 18.08.2012 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №4/573 від 07.06.2012 року; зобов`язано Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві здійснити виконавчі дії з фактичного повного виконання судового рішення за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва №4/573 від 07.06.2012 року (а.с. 9-10).

Постановою від 24.09.2015 головним державним виконавцем Штойко Людмилою Романівною відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження ВП №21136733 при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №4/573 від 07.06.2010 року.

Також, постановою від 20.10.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною закінчено виконавче провадження ВП №48595527 при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №826/2009/14 від 12.08.2015. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 21.05.2014 адміністративний позов задоволено частково, постанови Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 24.09.2015 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733 та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.10.2015 про закінчення виконавчого провадження ВП №48595527 скасовано, в решті позовних вимог відмовлено повністю.

28.11.2017 державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№21136733 від 28.11.2017. Підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№21136733 від 28.11.2017 стало фактично повне виконання рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2018 по справі №826/408/18 було встановлено, що військова частина НОМЕР_1 має сплатити позивачу грошові кошти за період служби предметів речового майна з 22.05.2008 по 31.12.2008 року в сумі 1639,15 грн., однак Військова частина НОМЕР_1 сплатила ОСОБА_1 кошти в розмірі 224,15 грн. замість належних йому 1639,15 грн., а відтак, рішення суду не виконано в повному обсязі, що і стало підставою для скасування постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733.

Так, судове рішення по справі №826/408/18 набрало законної сили, однак, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №21136733, державним виконавцем не було вчинено жодних дій на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.04.2018 по справі №826/408/18 в частині відновлення виконавчого провадження ВП №21136733.

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження це як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-ІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-ІІІ визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 6 статті 26 Закону № 1404-ІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 39 Закону № 1404-ІІІ передбачені підставі закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-ІІІ передбачено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Стаття 40 Закону № 1404-ІІІ визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Уразі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2018 по справі №826/408/18 визнано протиправною та скасовано постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733, визнано протиправною та скасовано постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №21136733.

Як вбачається із поданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження , станом на 22.02.2021 державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2018 по справі №826/408/18 та не відновлено виконавче провадження ВП №21136733, чим спричинено триваючу бездіяльність .

Суд звертає увагу, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, а невиконання рішення суду, що набрало законної сили, в даному випадку, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

При цьому положеннями статті 41 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, законодавцем визначено імперативну підставу для відновлення виконавчого провадження - визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача з не відновлення виконавчого провадження №21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573 протиправною та зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження № 21136733 за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573, шляхом винесення відповідної постанови підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині заборони відповідачу закінчувати виконавче провадження № 21 136733 без виплати боржником (військовою частиною НОМЕР_1 ) позивачу грошової компенсації замість предметів речового майна за період його служби з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639,15 грн., то суд зазначає, що вимога щодо заборони вчинення виконавчих дій за своїм змістом є вимогою в межах інституту забезпечення позову, яка вирішується судом до винесення рішення по суті в якості превентивного заходу. У свою чергу, позивачем не було подано обґрунтованої заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, вказана вимога залишається без розгляду.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання здійснити виконавчі дії у виконавчому провадженні № 21136733 з повного виконання судового рішення за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2010 № 4/573, шляхом примушення боржника - Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу грошову компенсацію замість предметів речового майна за період його служби в період з 22.05.2008 по 31.12.2008 в загальній сумі 1 639,15 грн., то суд зазначає, що чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання державних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій, вказані дії є дискреційними повноваженнями державного виконавця та його посадовими обов`язками, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, задоволення позовних вимог в цій частині є неможливим.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З метою забезпечення реального виконання рішення суду суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання. Для подання звіту суд встановлює строк п`ятнадцять днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили. При цьому суд попереджає відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання судового рішення в адміністративній справі №826/408/18, суд вважає за необхідне, з метою дотримання прав та інтересів позивача задовольнити клопотання останнього про встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо не вчинення виконавчих дій в частині відновлення виконавчого провадження №21136733 протиправною.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві вчинити виконавчі дії в частині відновлення виконавчого провадження №21136733.

В решті позовних вимог відмовити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі №640/28091/20 та зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві подати звіт про виконання рішення суду у строк п`ятнадцять днів, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур