Справа № 808/1901/17(СН/280/31/19)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 808/1901/17(СН/280/31/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: Смирнової Ю.В.,

представника відповідача: Гаврик С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №808/1901/17 (СН/280/31/19) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в :

26 червня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.06.2017 № .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.04.2014 між ТОВ НІЦ ЗТЗ-СЕРВІС та EGYPTALUM був укладений контракт №140/2013-2014/058-14/2-00 на поставку запасних частин та ремонт трансформатора ТРДЦН-90000/132, зав. №142073, встановленого на EGYPTALUM, Наг-Хаммади, Єгипет. За умовами розділу 10 контракту передбачено, що Замовник має право без офіційного повідомлення та судового розгляду накласти штраф в розмірі 1% вартості обладнання, поставленого з порушенням строку, за кожний тиждень затримки, але не більше 5% вартості обладнання. Нерезидент застосував своє право та утримав штрафні санкції у встановленому контрактом порядку, а тому, ця сума не може вважатися заборгованістю за контрактом та підставою для нарахування штрафних санкцій (пені) за порушення розрахунків в валюті.На підтвердження застосування штрафу нерезидент направив на адресу позивача письмове повідомлення від 01.09.2016, в якому зазначив, що проводить відрахування 5% за затримку порядку п. 10 договору. Позивач наполягає, що дані дії сторін повністю відповідають умовам контракту та свободі здійснення підприємницької діяльності.В своїх письмових поясненнях сторона позивача наполягає, що передбачений сторонами порядок накладення штрафних санкцій та утримання його із суми майбутніх розрахунків відповідає умовам договору, намірам сторін, нормам міжнародного права та матеріального права контракту матеріального права Франції. Позивач також оспорив правильність нормативного обґрунтування нарахування пені з боку податкової і пояснив, що контракт був укладений 14.04.2014, оплати проведено до середини 2016 р. Податкова посилається на Постанову НБУ №140 від 03.03.2016 (строк дії з 05.03.2016 до 08.06.2016), Постанову НБУ №342 від 07.06.2016 (строк дії з 15.09.2016 до 15.12.2016), Постанову НБУ №410 від 13.12.2016 (строк дії з 16.12.2016 до 16.06.2017), а також на Постанову НБУ №129, яка взагалі була прийнята навіть після податкової перевірки та діяла з 14.12.2017 по 13.06.2018 включно.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр ЗТЗ-Сервіс задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.06.2017 № в частині нарахування пені Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр ЗТЗ-Сервіс на суму 165075,95 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2019 Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 06.06.2017 № в частині нарахування пені в сумі 156266,19 грн. та справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій від 06.06.2017 № в частині нарахування пені Науково-Інженерному центру ЗТЗ-Сервіс в сумі 156266,19 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на 22.02.2017 виручка від нерезидента EGYPTALUM, Єгипет, в сумі 11644,00 євро на валютний рахунок не надійшла. Відповідач не погоджується з позицією позивача про залік зустрічних однорідних вимог шляхом утримання штрафних санкцій із суми остаточного розрахунку, оскільки вважає, що за умовами контракту штрафні санкції мали бути стягнуті за рахунок банківської гарантій, передбаченої розділом 9 контракту Банківська гарантія. Також, відповідач зазначає, що судом першої інстанції було враховано під час розгляду справи висновки Верховного Суду які не є релевантними, зокрема, не відповідають обставинам у даній справі. Отже, на думку відповідача, оскільки позивачем порушено ст.1 ЗУ №185/94-ВР, а саме виручка в сумі 11 644.00 євро по договору №140/2013-2014/058-14/2-00 від 14.04.2014 року не надійшла в законодавчо встановлені строки (термін прострочення 155 днів з 21.09.2016 року по 22.02.2017 року) у контролюючого органу наявні підстави для стягнення пені відповідно до положень ст. 4 ЗУ №185/94-ВР.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач посилаючись на доводи адміністративного позову, просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перед початком судового засідання від ГУ ДПС у Запорізькій області надійшло клопотання про заміну сторони відповідача у справі, яке обґрунтоване тим, що постановою КМУ від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком. Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи. Наказом Держаної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» було утворено як відокремлені підрозділи ДПС територіальні органи за переліком згідно з додатком. У зв`язку з наведеним заявник просить суд задовольнити клопотання про заміну сторони відповідача у справі, замінивши Головне управління ДПС у Запорізькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Запорізькій області (відокремлений територіальний підрозділ).

Колегія суддів, порадившись на місці, з врахуванням думки учасників процесу, ухвалила клопотання про заміну сторони у справі задовольнити, замінити відповідача у справі Головне управління ДПС у Запорізькій області () на його правонаступника Головне управління ДПС у Запорізькій області ().

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 була частково задоволена касаційна скарга відповідача: постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 скасована в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2017 № в частині нарахування пені в сумі 156 266,19 грн та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою по даній справі Верховний Суд не визнав позицію судів попередніх інстанцій обгрунтованою, оскільки суди не встановили обставин, що мають значення для справи, зокрема не дослідили обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував заперечення проти позову в цій частині, наголошуючи на тому, що валютна виручка не надійшла на валютний рахунок позивача в результаті невиконання позивачем перед нерезидентом зобов`язання, передбаченого договором.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2014 між ТОВ НІЦ ЗТЗ-СЕРВІС (резидентом України) та EGYPTALUM (нерезидентом, Єгипет) був укладений контракт №140/2013-2014/058-14/2-00 на поставку запасних частин та ремонт трансформатора ТРДЦН-90000/132, зав. №142073, встановленого на EGYPTALUM, Наг-Хаммади, Єгипет.

За розділом 9 контракту Банківська гарантія сторони передбачили:

9.1. На протязі 30 днів з моменту підписання контракту Виконавець відкриває банківську гарантію на суму 10% від загальної вартості Додатку 3 14115,60 Євро. Банківська гарантія відкривається на користь Замовника першокласним банком та індосирується першокласним банком в Україні. Строк дії банківської гарантії до закінчення гарантійного періоду згідно Розділу 11.

9.2. Банківська гарантія оформлюється з метою гарантування належного виконання контракту та компенсацій будь-яких штрафів, неустойок чи інших зобов`язань, які можуть виникнути у Виконавця перед Замовником.

9.3. Повідомивши офіційним листом Виконавця за 30 днів, Замовник має право на грошову компенсацію зобов`язань, які можуть виникнути у Виконавця перед Змовником. Згідно умов гарантії Замовник має право на невідкладне перерахування банком суми, що не перевищує вартості гарантії без претензій з боку сторони Виконавця чи третіх осіб.

9.4. В разі, якщо Виконавець розпочне арбітражний розгляд, в результаті якого буде прийняте рішення про безпідставність вимоги платежу по гарантії, Замовник зобов`язується повернути цб суму Виконавцю.

Розділ 10 контракту Затримка передбачає:

В разі затримки поставки з вини Виконавця Замовник має право без офіційного повідомлення та судового розгляду накласти штраф в розмірі 1% вартості обладнання, поставленого з порушенням строків, за кожний тиждень затримки, но не більше 5% вартості обладнання.

Штрафні санкції можуть застосовуватись Замовником в разі, якщо затримка відбулась з вини Виконавця, а не в результаті дії форс-мажорних обставин.

Розділ 11 контракту Гарантійний період встановлює:

11.1. Виконавець гарантує, що обладнання, яке поставляється згідно Додатку 3, є ново виготовленим і може експлуатуватися у відповідності з технічним описом, стандартами і специфікаціями, а також безперебійну роботу обладнання на протязі 12 місяців з моменту поставки в порт Олександрії.

11.2. На протязі гарантійного періоду Виконавець зобов`язується відремонтувати чи замінити пошкоджене обладнання чи деталі після повідомлення Замовником про це. Технічне обслуговування обладнання на протязі гарантійного періоду здійснюється Замовником.

11.3. Пошкоджені деталі повертаються Виконавцю за його рахунок.

Викладені умови контракту містять різні умови забезпечення виконання договірних зобов`язань сторін.

Актом перевірки ДПІ зазначено та позивачем не оспорюється, що банківська гарантія резидентом не була відкрита, а нерезидент не вимагав її відкриття під час виконання контракту та задовольнив свої вимоги про накладення штрафу шляхом заліку (утримання) суми під час остаточного розрахунку одним із способів забезпечення за розділом 10 контракту - Затримка.

Відсутність банківської гарантії не перешкоджає нерезиденту задовольнити свої вимоги іншими заходами, передбаченими умовами контракту та міжнародними нормами

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв, що визнаються в Україні.

Як правило, в договорах (контрактах) сторони користуються наданим їм правом вибору права, закріпленим статтею 5 вказаного Закону, і зазначають законодавство, яке має бути застосовано судом при вирішенні спорів та розбіжностей між сторонами.

Статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Суб`єкти підприємницької діяльності при складанні тексту договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі законами України.

По даній справі контракт був укладений контрагентами 14.04.2014, всі його вимоги не суперечать нормам чинного законодавства України.

На виконання контракту позивач експортував обладнання, що підтверджується митними деклараціями:

№ 112050000/2015/005714 від 15.04.2015 на суму 121003,10 євро;

№ 112050000/2015/010686 від 06.07.2015 на суму 90790,00 євро;

№ 112050000/2015/011378 від 15.07.2015 на суму 110722,40 євро.

На виконання умов контракту, нерезидентом - EGYPTALUM, Наг-Хаммади, Єгипет, на резидента ТОВ НІЦ ЗТЗ-СЕРВІС був накладений штраф в розмірі 5% за несвоєчасну поставку обладнання шляхом зарахування (утримання) підчас проведення розрахунку по контракту.

Незважаючи на той факт, що нерезидент без офіційного повідомлення та без судового розгляду має право накласти штраф, Замовник направив на адресу позивача офіційний лист про залік.

Як правильно врахував суд першої інстанції, 31.01.2020 Постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №1340/3649/18 (провадження №К/9901/20383/19) була сформована нова правова позиція:

Так, законодавство України не дає правового визначення терміну "валютна виручка", проте, виходячи із рекомендацій Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті від 17 грудня 2004 року №04-5/3360 під валютною виручкою слід розуміти суму грошових коштів, яка підлягала отриманню на рахунок за фактично реалізовану суб`єктом господарювання - резидентом продукцію (роботи, послуги).

Моментом же одержання виручки в іноземній валюті за експортовану продукцію вважається дата надходження коштів на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку України (абз. 2 п.5 Інструкції про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті за експортно-імпортними операціями на умовах відстрочки платежів чи поставок, затвердженої Наказом Національного банку України від 14 червня 1994 року № 85).

Однак, у справі, що розглядається, припинення відповідних зобов`язань відбулось не у грошовій формі, тобто без зарахування валютної виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В даному випадку, податковим органом не доведено наявності підстав, з яким Закон № 185/94-ВР пов`язує застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 такого Закону.

На доповнення, щодо обмежень, запроваджених Постановами Правління НБУ №386 та №410, Верховний Суд зазначає наступне.

Практика обмежень щодо зняття з валютного контролю експортних операцій клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в іноземній валюті вперше була запроваджена Постановою Правління НБУ від 20.08.2014 №515 Про врегулювання ситуації на валютному ринку України.

Метою такого обмеження було недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування тероризму та врегулювання ситуації на валютному ринку України та контролю валютних операцій. Їх норми адресовані уповноваженому банку, що здійснює валютний контроль за експортною операцією. Саме у контексті мети введено в дію обов`язковий продаж на міжбанківському валютному ринку України частини надходжень у визначеному розмірі.

В подальшому, дія таких обмежень пролонгувалась Правлінням НБУ шляхом прийняття типових постанов, в т. ч. і постанов Правління НБУ №386 та №410, у пунктах 4 яких встановлено, що уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції).

Водночас, вказані обмеження щодо зняття експортних операцій з валютного контролю, запроваджені Постановами Правління НБУ №386 та №410, адресовані виключно уповноваженим банкам. Обов`язок продажу валютної виручки у певному розмірі сам по собі не є обмеженням для сторін у здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.

Крім того, вказані положення актів НБУ не регулюють підприємницької діяльності суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм Законів України, положення яких судом наведено вище, та якими передбачено вільний вибір сторонами контракту форми розрахунків.

З урахуванням наведеного, судова палата в цій справі вирішила відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі №819/2014/17, що припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог впродовж строку дії Постанов Правління НБУ, зокрема, від 14 вересня 2016 року №386 та від 13 грудня 2016 року №410, не вважається підставою для зняття експортної операції з контролю, з визнанням правомірним наслідком такого контролю застосування санкцій, передбачених Законом № 185/94-ВР, та сформувати нову правову позицію, відповідно до якої визначити, що резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону № 185/94-ВР. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

Відтак, позиція позивача щодо порушення позивачем норм законодавства при зарахуванні (утримання) штрафних санкцій суперечить Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою НБУ №136 від 24.03.1999 (в редакції, що діяла на час укладення та виконання контракту), а також обов`язковому продажу валюти, встановленим Постановою №354 від 03.06.2015 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України, Постановою НБУ №140 від 03.03.2016 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України (строк дії з 05.03.2016 до 08.06.2016), Постановою НБУ №342 від 07.06.2016 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України (строк дії з 15.09.2016 до 15.12.2016), Постановою НБУ №410 від 13.12.2016 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному риках України (строк дії з 16.12.2016 до 16.06.2017).

Суд апеляційної інстанції враховує доводи відповідача з приводу заперечення врахування під час розгляду даної справи висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 31.01.2020 року в адміністративній справі №819/2014/17 та зазначає наступне.

Спірні відносини в адміністративній справі №819/2014/17 хоча і не є ідентичними тим відносинам, що становлять предмет доказування у даній справі, однак правозастосування ст. 4 Закону № 185/94-ВР , наведене Верховним Судом в вказаній справі, дає підстави для висновку, що залік взаємних вимог, в даному випадку утримання контрагентом позивача із суми виручки розміру застосованого до позивача штрафу, сам по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені) передбачених законодавством за порушення строку надходження валютної виручки, з огляду лише на той факт, що дана зовнішньоекономічна операція перебуває на відповідному контролі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року в адміністративній справі №808/1901/17 (СН/280/31/19) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 25.02.2021 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай