Справа № 826/6736/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ № 826/6736/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбуд"
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та №,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбуд" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що так як позивач надавав послуги з оренди будівельної техніки згідно орендного контракту №А5-005 від 08.04.2008 компанії нерезиденту «PETRO GAS FZE» (м. Дубаї, ОАЕ) для виконання робіт на об`єктах у Республіці Туркменістан, то відповідно до податкової декларації ці послуги відображались у рядку 4, колонка А (Операції з постачання послуг за межами митної території України) декларації з ПДВ та не оподатковувались ПДВ, оскільки операції з передачі резидентом транспортного засобу (у тому числі вітряного судна) у лізинг (крім фінансового лізингу) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України.

Також позивач зазначив про те, що дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбудсервіс", які мали реальний характер та за якими було виконано роботи використані ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмовий відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на те, що у ДП «Укргазпромбудсервіс» була відсутня можливість надати позивачу послуги відповідно до укладеного з ним договору про надання послуг від 30.11.2017, оскільки наявна в нього кількість працівників становить 4, які фізично не могли здійснювати об`єм роботи визначений вказаним договором та в нього відсутні необхідні для виконання відповідних робіт достатні основні засоби. Також відповідач зазначив про те, що в ході перевірки була відсутня можливість визначити яка саме техніка фактично виступала об`єктом технічного обслуговування з боку ДП «Укргазпромбудсервіс» та на яких підставах позивач замовляє прибирання території, яка фактично перебуває у розпорядженні ДП «Укргазпромбудсервіс».

Водночас відповідач зазначив про те, що місцем постачання резидентом - платником податку на додану вартість послуги з надання в лізинг (оренду) транспортних засобів нерезиденту є митна територія України, відповідно така операція є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та оподатковується у загальному встановленому порядку за ставкою 20 відсотків.

Під час розгляду справи, суд встановив наступне.

В період з 27.01.2017 по 09.02.2017 Головним управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт від 23.02.2017 № 60/26-15-14-02-05/31567127, яким встановлено порушення підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 по 31.12.2014на загальну суму 37 654,00 грн. та порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 186.4 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 385 291,00 грн.

10.03.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 208550,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 104283,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 30 443,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 6 089,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 26.04.2017 № 9009/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення - рішення від 10.03.2017 № та № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 10.03.2017 № та № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 10.03.2017 № суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку .

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач, за його твердженням, мав фінансово - господарські правовідносини з Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс» за договором про надання послуг від 30.11.2007, предметом якого є надання за завданням замовника наступних послуг: прибирання території яка знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район, село Петрушки, вул. Лісна (Кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0004); послуг з технічного обслуговування техніки замовника, перелік якої наведений в списку, що є додатком №1 до договору, із зазначенням у ньому номерів, типів та моделей машин (технічних засобів), державних номерних знаків (надалі іменується "техніка").

Відповідно до пунктів 1.1, 2.3, 3.1, 3.2 вказаного договору документами, які мають бути складені у випадку фактичного виконання робіт за ним є завдання замовника, перелік техніки замовника, який є додатком № 1 до договору із зазначенням у ньому номерів, типів та моделей машин (технічних засобів), державних номерних знак, акти здавання - приймання послуг, рахунки.

Позивачем суду завдань замовник на підтвердження факт виконання Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс» робіт за договором про надання послуг від 30.11.2007 надано не було, які не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В додатку № 1 до договору про надання послуг від 30.11.2007 до переліку техніки послуги з обслуговування якої мають надаватися Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс» включено 4 технічних засоби, водночас позивачем на надано суду жодних документів, на підтвердження того, що вказані технічні засоби йому належать/перебувають у нього в користуванні та використовуються ним саме в господарській діяльності.

В наданих позивачем суду копіях актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) в графах "Від Виконавця" та "від замовника" та рахунків - фактур в графах "Виписав(ла)" містяться підписи скріплені печаткою, водночас не зазначено даних осіб, які відповідні підписи вчинили.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином з наданих позивачем суду на підтвердження виконання Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс» робіт за договором про надання послуг від 30.11.2007 копій актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) та рахунків - фактур є неможливим встановити осіб, які їх склали та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивачем на підтвердження виконання Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс» робіт за договором про надання послуг від 30.11.2007 не надано суду документів, які мали бути складені у випадку дійсного виконання відповідних робіт та документів на підтвердження перебування в його власності чи користуванні технічних засобів послуги з технічного обслуговування яких мали надаватись та їх використання в господарській діяльності, а надані складені з порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік" та з них є неможливим встановити осіб, які їх склали, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з Дочірнім підприємством «Укргазпромбудсервіс», а отже не доведено факт виконання робіт останнім.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 10.03.2017 №.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 10.03.2017 № суд зазначає наступне.

08.04.2008 між позивачем як орендодавцем та компанією «PETRO GAS FZE» (м.Дубаї, ОАЕ) як орендарем укладено орендний контракт №А5-005, за умовами якого орендодавець здає в оренду будівельну техніку орендарю для виконання робіт на об`єктах в Республіці Туркменістан.

Як вбачається з додаткових угод №18 від 22.01.2016, №19 від 20.01.2017 до вказаного договору, ТОВ «Укргазпромбуд» було передано в оренду два бульдозери Komatsu D-335A-3, два трубоукладчика Komatsu D-355С-3 та екскаватор Caterpillar 330.

Згідно з підпунктом «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать надання в оренду (лізинг) рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів.

Пунктом 186.4 статті 186 Податкового кодексу України передбачено, що місцем постачання послуг є місце реєстрації постачальника, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3 цієї статті.

Отже, місцем постачання послуг з передачі в оренду (лізинг) транспортних засобів є місце реєстрації постачальника відповідно до пункту 186.4 статті 186 Податкового кодексу України, оскільки такі операції у пункті 186.3 статті 186 Податкового кодексу України не зазначені.

Таким чином, за загальним правилом підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, операції з надання в оренду (лізинг) транспортних засобів є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Проте, враховуючи принцип податкового законодавства «презумпції правомірності рішень платника податку» закріплений і підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, а також приписи пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, суд вважає, що в даному випадку, до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма статті 196 Податкового кодексу України, яка виключає спірні операції з об`єкту оподаткування податком на додану вартість.

Даний висновок суду кореспондує із правовою позицією Київського апеляційного адміністративного суду щодо застосування норм Податкового кодексу України до аналогічних правовідносин, що наведена в текстах постанов суду апеляційної інстанції від 26.07.2018 у справі №826/8630/17 та від 11.09.2018 у справі №826/907/18.

Так, згідно з підпунктом 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг.

Відповідно до підпункту 14.1.97 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк. Лізингові операції поділяються на: а) оперативний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою); б) фінансовий лізинг (оренда) - господарська операція, що здійснюється фізичною або юридичною особою і передбачає передачу орендарю майна, яке є основним засобом згідно з цим Кодексом і придбане або виготовлене орендодавцем, а також усіх ризиків та винагород, пов`язаних з правом користування та володіння об`єктом лізингу.

Отже, операція (послуга) з передачі транспортних засобів в оренду (оперативний лізинг) безумовно не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що спірні операції є фінансовим лізингом (який є об`єктом оподаткування податком на додану вартість), оскільки будь-яких доводів з цього приводу сторони не зазначали.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що висновки акта перевірки про те, що спірна операція є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та відповідно про порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 186.4 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України є помилковими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.03.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбуд" (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, кім. 507, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.03.2017 № та № - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві 10.03.2017 №.

3. В частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві 10.03.2017 № - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазпромбуд" (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, кім. 507, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) 60 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4692 (чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 49 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов