Справа № 620/3865/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3865/20 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, у якому просив:

- скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області б/н від 03 квітня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянство України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти рішення про належність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянства України на підставі пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» з 24 серпня 1991 року та видати довідку про реєстрацію особи громадянином України за формою 44, затвердженою Наказом МВС України 16.08.2012 № 715.

Позивач вважає рішення Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області б/н від 03 квітня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянство України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним було подано всі документи для встановлення такого статусу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 24.02.2021.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.04.2020 УДМС України в Чернігівській області було прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянства України громадянина ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», в якому роз`яснені підстави відмови у задоволенні клопотання заявника, адже ним не було подано документів, що підтверджують, що станом на 24.08.1991, позивач перебував у громадянстві колишнього СРСР, з огляду на що, надана довідка територіального підрозділу ДМС України без наявності підтверджуючих документів не може братись до уваги. (а.с. 39-41)

Не погоджуючись з вказаним рішенням міграційного органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- при поданні відповідної довідки територіального підрозділу ДМС України є обов`язковою наявність документів, що підтверджують факт перебування особи в громадянстві колишнього СРСР станом на 24.08.1991.

- згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи, позивач при зверненні до органу ДМС не виконав вимоги законодавства щодо подання повного пакету документів, подавши довідку територіального підрозділу ДМС України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР без наявності документів, що підтверджують зазначений факт;

- позивачем не було надано згоди на обробку персональних даних відповідного зразка для отримання інформації з Грузії щодо документування його паспортом громадянина колишнього СРСР, з метою вирішення питання належності позивача до громадянства України по суті.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт наголошує на тому, що подав до відповідача всі необхідні та передбачені п. 8 Порядку документи, перелік яких є вичерпним;

- відповідачем не було долучено до матеріалів справи запиту до компетентних органів Грузії та відповідь на такий запит (1,5 року відсутня будь-яка інформація).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Так, Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ (надалі по тексту також - Закон № 2235-ІІІ), визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно з приписами ст. 3 Закону № 2235-ІІІ, громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

При цьому, з метою організації виконання Закону № 2235-ІІІ, Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001, було затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який відповідно до Закону № 2235-ІІІ, визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

За змістом п. 1 Порядку, для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно з вимогами п. п. 2, 3 Порядку, заяви з питань громадянства оформлюються: про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи. Заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

При цьому, відповідно до п. п. а п. 7 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Так, п. 8 Порядку, визначає, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

З наведеного слідує, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав на те, що при поданні вищезазначеної довідки територіального підрозділу ДМС України - є обов`язковою наявність документів, що підтверджують факт перебування особи в громадянстві колишнього СРСР станом на 24.08.1991.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що 20.12.2018 документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України були направлені Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області до УДМС України в Чернігівській області, як територіальному органу Державної міграційної служби України.

27.12.2018 на виконання наказу ДМС України № 357 та пункту 2 Доручення ДМС України від 13.01.2015 № Д/5/3-15, для здійснення відповідних перевірок та погодження документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України надіслані УДМС України в Чернігівській області до ДМС України.

01.03.2019 документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України повернуті ДМС України до УДМС України в Чернігівській області у зв`язку із тим, що зазначені матеріали не відповідають підпункту б) пункту 8 Порядку, згідно якого, у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

15.03.2019 документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України були направлені УДМС України в Чернігівській області Ніжинському MB УДМС України в Чернігівській області на доопрацювання.

Надалі, 26.03.2019 Ніжинський MB УДМС України в Чернігівській області повернув позивачу зазначені документи для доопрацювання відповідно до вимог діючого законодавства України, з огляду на необхідність долучення документів, підтверджують факт перебування його в громадянстві колишнього СРСР.

02.05.2019 позивач подав Ніжинському MB УДМС України в Чернігівській області заяву «Про усунення недоліків клопотання про встановлення належності до громадянства України» та той же самий пакет документів, що не відповідає вимогам підпункту б) пункту 8 Порядку.

02.05.2019 зазначені документи направлені Ніжинським MB УДМС України в Чернігівській області до УДМС України в Чернігівській області.

04.06.2019 на виконання наказу ДМС України № 357, Доручення ДМС України від 13.01.2015 № Д/5/3-15 для здійснення відповідних перевірок та погодження, документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України повторно надіслані УДМС України в Чернігівській області до ДМС України.

05.07.2019 УДМС України в Чернігівській області отримав від ДМС України документи щодо встановлення належності позивача до громадянства України та лист, згідно якого у зв`язку із необхідністю з`ясування правового статусу в Україні позивача, керуючись статтею 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифіковану Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, ДМС України надіслало запит до компетентних органів Грузії щодо належності позивача до громадянства Грузії, а також наявності інформації про документування його паспортом громадянина колишнього СРСР.

Також, враховуючи необхідність надання позивачем згоди на обробку персональних даних відповідного зразка для отримання інформації від компетентних органів Грузії щодо документування його паспортом громадянина колишнього СРСР, 12.07.2019 УДМС України в Чернігівській області надіслало лист Ніжинському MB УДМС України в Чернігівській області щодо надання позивачем такої згоди.

16.07.2019 Ніжинський MB УДМС України в Чернігівській області надіслав позивачу рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому йдеться про необхідність надання ним згоди на обробку персональних даних відповідного зразка для отримання інформації щодо документування його паспортом громадянина колишнього СРСР, з метою вирішення питання належності позивача до громадянства України по суті.

Однак, позивачем вищезазначений лист не було отримано, що підтверджується копіями відповідного рекомендованого повідомлення та конверта із довідкою про повернення листа за закінченням встановленого терміну зберігання. (а.с. 63-83)

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що подані позивачем до органу ДМС документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, а саме, до них не було додано (окрім відповідної довідки) документи, які підтверджують факт перебування його в громадянстві колишнього СРСР станом на 24.08.1991, з огляду на що, рішення від 03.04.2020 УДМС України в Чернігівській області про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності до громадянства України громадянина ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», було прийнято суб`єктом владних повноважень на підставі та у спосіб, визначений законодавством, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У частині доводів апеляційної скарги щодо того, що підставою повернення позивачу документів щодо встановлення належності позивача до громадянства України на доопрацювання стала відсутність довідки про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР, є необґрунтованими та спростовується матеріалами справи, оскільки відповідач вказував на відсутність відповідних документів, які підтверджують факт перебування його в громадянстві колишнього СРСР станом на 24.08.1991, які мають бути додані до відповідної довідки.

Щодо зазначення апелянтом того, що відповідач, на підтвердження своєї позиції, не долучив до матеріалів справи запит до компетентних органів Грузії та відповідь на нього, слід наголосити, що даний запит був надісланий не відповідачем у даній справі, а ДМС України, яка не є учасником цієї справи. Зі своєї сторони, відповідачем, на підтвердження направлення ДМС України вищезазначеного запиту до компетентних органів Грузії, було надано копію листа ДМС України № 6.4-7678/6-19 від 27.06.2019. (а.с. 79)

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко