Справа № 826/7705/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2020 року м. Київ № 826/7705/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРЕЙД-МАРКЕТ"
до Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень від 26.05.2017 № та №,
за участі:

представника позивача - Хасанова Анрія Мехазановича (довіреність від 31.05.2017 б/н),

представника відповідача - Матієк Олени Вікторівни (довіреність від 09.02.2018 № 86/26-15-10-02-33),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРЕЙД-МАРКЕТ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.05.2017 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ "Тренд - Консалт", які мали реальний характер та за якими було товар використаний ним у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити задоволенні позову у повному обсязі з огляду на те, що перевіркою не підтверджено проведення господарських операцій позивача з ТОВ "Тренд - Консалт" за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та встановлено документування вказаних операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності. Також позивач зазначив про те, що в ході проведення аналізу ЄРПН, встановлено, що податкові накладні ТОВ "Тренд - Консалт" виписані позивачу з кодом УКДЗЕД проте згідно АІС "Податковий блок" ТОВ "Тренд - Консалт" зовнішньоекономічної діяльності не здійснює. Водночас відповідач зазначив про те, що згідно інформації, що розміщена в Єдиному реєстрі судових рішень, встановлено, що СУ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м Києві 18.02.2016 відкрито кримінальне провадження №00000172 від 06.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.1 ст.205, ч.2 ст.200, ч.2 ст.209 Кримінального кодексу України в ході слідства за яким встановлено, що невстановлені слідством особи зареєстрували на підставну особу ТОВ «Тренд Консалт» та допитана у якості свідка директор зазначеного товариства повідомило, що ніякого відношення до фінансово - господарської діяльності підприємства не має.

В період з 25.04.2017 по 03.05.2017 Головним управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРЕЙД-МАРКЕТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Тренд Консалт" за період листопад 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.05.2017 № 186/26-15-14-01-05/37784754, яким встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 23990,00 грн. за 2015 рік та порушення 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 26655,00 грн. за грудень 2015 року.

26.05.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 33 318,75 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 6 633,75 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 23990,00 грн.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 26.05.2017 № та № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку .

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

В періоді щодо якого проводилась перевірка позивач, за його твердженням, мав фінансово - господарські правовідносини з ТОВ "Тренд - Консалт" за договором поставки від 16.11.2015 №002170 предметом якого здійснення поставки запасних частин, транспортних засобів, спеціальної техніки, автохімії, масла, супутніх товарів та іншого.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 4.1, 5.1 вказаного договору документами, які мають засвідчувати факт здійснення поставки товару є рахунки, накладні на отримання товару (видаткові накладні), податкові накладні, замовлення.

Позивачем направлених ним ТОВ "Тренд - Консалт" замовлень на підтвердження фактичного здійснення фінансово - господарських правовідносин за договором від 16.11.2015 № 002170 суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В наданих позивачем суду копіях рахунків на оплату в графі "Виписав(а)" наявний підпис скріплений печаткою, водночас не зазначено даних особи, яка відповідний підпис вчинила.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином з наданих позивачем суду на підтвердження постанови ТОВ "Тренд - Консалт" товару за договором від 16.11.2015 № 002170 рахунків на оплату є неможливим встановити осіб, які їх склали та вони складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік".

Документів на підтвердження використання товару отриманого від ТОВ "Тренд - Консалт" за договором від 16.11.2015 № 002170 у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

Крім того суд звертає увагу на те, що в договору від 16.11.2015 № 002170 у складі реквізитів ТОВ «Тренд Консалт» зазначено номер розрахункового рахунку підприємства, відкритого в ПАТ «Банк Велес» за № 70.

Зазначений розрахунковий рахунок відповідно до даних АІС "Податковий блок" був відкритий 30.11.2015.

Таким чином, в договору № 002170, який датований 16.11.2015 зазначено номер розрахункового рахунку ТОВ «Тренд Консалт», який був відкритий через два тижні після дати укладання вказаного договору.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивачем на підтвердження факту отримання товару від ТОВ «Тренд Консалт» за договором від 16.11.2015 № 002170 не надано суду документів, які мали бути складені у випадку дійсного поставки товару, а надані складені з порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік" та з них є неможливим встановити особу, яка їх склала, а також те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження використання товару отриманого від ТОВ "Тренд - Консалт" у власній господарські й діяльності та з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з ТОВ «Тренд Консалт», а отже не доведено факт здійснення поставки товару.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРЕЙД-МАРКЕТ" (03110, м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 8, кв. 15, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.05.2017 № та № - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов