Справа № 620/4575/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Чернігів Справа № 620/4575/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Лешкова Г.Ю., представника відповідача Труби А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-агро» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № 5 від 24.09.2020 на суму 500000,00грн. та розрахунок штрафу до нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено за результатами проведеної фактичної перевірки щодо дотримання вимог з регулювання готівки, торгових патентів та ліцензій (на предмет ліцензійного зберігання палива), під час якої перевіряючими встановлено факт порушення щодо зберігання пального без ліцензії. Вважає, що підприємством не було вчинено податкового правопорушення, оскільки був відсутній факт зберігання пального на підприємстві (у резервуарах для палива), а придбане пальне до отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) відвантажувалось безпосередньо в паливні баки власної або орендованої техніки, яка обслуговувала потреби господарства.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки було встановлено, що позивачу було поставлено пальне, місцем розвантаження якого є Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25, за якою на момент отримання пального була відсутня ліцензія на право зберігання пального, у зв`язку з чим позивачем допущено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Вказує, що описані в позові обставини та надані документи не підтверджують факт заповнення бензобаків орендованої та власної техніки та не спростовують встановлений факт зберігання пального в період відсутності ліцензії за адресою, вказаною в наданих на перевірку первинних документах.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.12.2020 було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів; ухвалою суду від 27.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було повернуто без розгляду відповідь на відзив.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.09.2020 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» () за адресою Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25, за результатами якої складено акт фактичної перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів, в якому зафіксовано, що на місця розвантаження палива важкі дистиляти (газойлі) надходило паливо згідно акцизних накладних № 293 від 19.05.2020 (постачальник ТОВ «Бахмач Нафтосервіс»), № 4285 від 06.04.2020 та № 5757 від 28.04.2020 (постачальник ТОВ «ТД «Фонтексагро»), обсяг поставки по зазначеним накладним становить 11074,59 л, 11209,77 л та 11223,28 л відповідно місце розвантаження палива згідно акцизних накладних: Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25. Бухгалтерія підприємства знаходиться за іншою адресою, виписку з оборотно-сальдової відомості по рахунку № 203 не зроблено, інвентаризація палива при проведенні фактичної перевірки не проводилась. До перевірки надана видаткова накладна № 1017 від 19.05.2020 від ТОВ «Бахмач Нафтосервіс», акт приймання-передачі палива № 1017 від 19.05.2020 та товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 987 від 19.05.2020. Також надано договір поставки товарів № 25/01-20. Місце розвантаження палива заначено Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25, що підтверджується товарно-транспортною накладною. Ліцензія на право зберігання палива на адресу, що зазначена вище на момент надходження палива не було. Обсяг отриманого палива становив 11050,00 л або 9235,102 кг, тобто підприємство отримало та зберігало паливо без отримання відповідної ліцензії на право зберігання пального. За адресою Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25 розташовані два резервуари для палива. Аналогічна ситуація по надходженням палива від ТОВ «ТД «Фонтексагро» місце розвантаження палива Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25 (т. 1 а.с. 8-9).

Так, згідно висновків акту, під час перевірки встановлено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було винесено податкове повідомлення-рішення № 5 від 24.09.2020, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в cумі 500000,00 грн. (т. 1 а.с. 10-11).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 481/95-BP).

Абзацом п`ятдесят другим статті 1 Закону № 481/95-BP визначено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно частини першої статті 15 Закону № 481/95-BP оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-BP передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).

Разом з тим, згідно частин тридцять дев`ять-сорок два статті 15 Закону № 481/95-BP для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З аналізу вищезазначених положень законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.

Зазначене вбачається як з визначення термінів «місце зберігання пального», «зберігання пального», так і з переліку документів, які слід надати для отримання ліцензії на право зберігання пального, адже надати такий перелік документів для пересувних ємностей та транспортних засобів неможливо, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Частинами першою-третьою статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Так, до суду на підтвердження постачання пального було надано договір № ДТ-0000728 поставки паливно-мастильних матеріалів від 12.12.2019, укладений між позивачем та ТОВ «ТД «Фонтексагро», додаткову угоду № 1 від 01.02.2020 до договору № ДТ-0000728 поставки ПММ від 12.12.2019, видаткові накладні № РН-0002896 від 06.04.2020, № РН-0003815 від 28.04.2020, ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № від 06.04.2020, № від 28.04.2020 (т. 1 а.с. 13, 14, 84-87) та договір поставки товарів № 25/01-20 від 13.01.2020, укладений між позивачем та ТОВ «Бахмач Нафтосервіс», додаткову угоду № 1 від 01.02.2020 до договору № 25/01-20 від 13.01.2020, видаткову накладну № 1017 від 19.05.2020, ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 987 від 19.05.2020, акт приймання передачі № 1017 від 19.05.2020 (т. 1 а.с. 15, 16, 17, 88-90).

Посилаючись на поставку позивачу пального згідно вищевикладених документів, відповідач стверджує про зберігання вказаного пального за адресою Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25 без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Позивач в свою чергу, зазначає, що придбане пальне було розвантажене по паливним бакам транспортних засобів, на підтвердження чого надає докази на підтвердження права власності та права користування транспортними засобами, інформацію про об`єми паливних баків такої техніки, лімітно-забірні картки на отримання ПММ, подорожні листи вантажного автомобіля, дорожні листи трактора щодо заправлення відповідних транспортних засобів дизельним паливом та його витрати (т. 1 а.с. 18-81, 91-103, 120-292, т. 2 а.с. 1-188, 228-250, т. 3 а.с. 1-60).

В розумінні частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши надані докази, суд доходить до переконання про те, що суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання частини другої статті 19 Конституції України, позаяк не надав суду доказів, які б підтверджували викладені в акті перевірки висновки щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Галиця, вул. Франка, 25, взагалі не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у спірних правовідносинах, з врахуванням напрямків господарської діяльності підприємства і наявної у користуванні позивача техніки та допустив помилкове ототожнення господарської операції із придбання пального (надходження та оприбуткування) із фізичним зберіганням пального.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на порушення положень Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.09.2008 за № 805/15496, оскільки наявність чи відсутність таких порушень не впливає на встановлення факту зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального, за яке позивача було притягнуто до відповідальності.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в податковому повідомленні-рішенні № 5 від 24.09.2020 в графах «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено», «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, який є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності» наявні посилання лише на статті 15 та 17 Закону відповідно, без зазначення конкретних частин, пунктів чи абзаців вказаних статей, що не дає можливості встановити чітку норму законодавства, порушення якої зафіксовано відповідачем та чітку норму законодавства, яка стала підставою для застосування штрафних (фінансових санкцій).

Суд наголошує, що акт перевірки також не містить посилання на конкретну норму статті 15 Закону, порушення якої встановлено відповідачем, враховуючи, що сама стаття містить значну кількість вимог до імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.

Стаття 17 Закону, в свою чергу, також містить значну кількість підстав для застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів в залежності від виявленого правопорушення.

Стосовно інших посилань відповідача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 5 від 24.09.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 7500,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» (вул. Франка, 25, с. Галиця, Ніжинський район, Чернігівська область, 16671, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5 від 24.09.2020 на суму 500000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Агро» судовий збір в розмірі 7500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.02.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна