Справа № 760/21756/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2021 року м. Київ № 760/21756/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. при секретарі судового засідання Невмержицькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби "Жуляни"

ОКПП "Київ" Міщенка Дмитра Івановича,

Військової частини НОМЕР_1 в особі ОКПП "Київ"

про визнання протиправним та скасування рішення від 31.01.2019 про відмову в

перетині державного кордону,

за участю:
представника позивача - Якубова Я.Е.О.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача (Військової частини НОМЕР_1 в особі ОКПП "Київ") Яреська А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби "Жуляни" ОКПП "Київ" Міщенка Дмитра Івановича, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби "Жуляни" ОКПП "Київ" Міщенка Дмитра Івановича від 31.01.2019 про відмову Аслан Айше у перетині державного кордону України.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що в ніч з 30 на 31 січня 2019 року позивач прилетіла в міжнародний аеропорт «Київ» з м. Анкара Турецької Республіки разом з дітьми: сином ОСОБА_3 , сином Аслан Ахмет Саіт, донькою ОСОБА_4 . Позивач слідувала разом зі своїм родичем ОСОБА_5 , який вже багато років проживає в Україні і мас посвідку на постій не проживання. В Україну позивач приїхала на запрошення ОСОБА_6 для тимчасового відпочинку і мала зворотні квитки на 07.02.2019 як на себе, так і на своїх дітей.

Вказано, що оскільки позивач не розуміє української та російської мови, зі слів ОСОБА_6 їй стало відомо, що у останнього працівники прикордонної служби ціка вились чому поруч з позивачем немає її чоловіка, і де позивач з дітьми збирається жити під час перебування в Україні. На ці запитання ОСОБА_7 відповів, що чоловік позивача працює в Туреччині, відправив сім`ю на тижневий відпочинок до Києва.

Рішенням начальника 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОКПП «Київ» лейтенанта ОСОБА_2 від 31.01.2019 відмовлено ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України. Рішення мотивовано тим, що позивач не змогла підтвердити мету запланованого перебування на території України. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно є необгрунтованим та прийняте не уповноваженою на те службовою особою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу надати відзив протягом трьох днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. По справі призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Військову частину НОМЕР_1 в особі ОКПП "Київ". Розгляд адміністративної справи №760/21756/19 розпочато спочатку. Запропоновано співвідповідачу надати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відзив на позовну заяву (відзив) та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів учасникам справи.

Представником Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» 12.11.2020 надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, зазначивши, що 31 січня 2019 року в пункт пропуску «Жуляни» рейсом «Анкара-Київ» прибула громадянка Турецької Республіки Аслан ОСОБА_8 разом із своїми малолітніми дітьми: сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , донька - ОСОБА_4 .

Так, під час контролю другої лінії з зазначеною особою, громадянин Орхан ОСОБА_10 пояснив, що він постійно проживає в Україні, прибув в Україну разом, з його слів, двоюрідною сестрою гр. Туреччини ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її трьома малолітніми дітьми. Вона прибула з метою гостювання у позивача на 8 днів. Запрошення у ОСОБА_1 було відсутнє. Документи які би підтверджували ступінь споріднення з позивачем відсутні.

Вказано, що у зв`язку з не підтвердженням ОСОБА_11 03.01.1985 мети запланованого перебування їй та відповідно її дітям, начальником 1-го відділення інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОКПП «Київ» лейтенантом ОСОБА_2 31.01.2019 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну в порядку, встановленому частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» стосовно даної особи. Зазначене рішення було оформлено у відповідності до вимог керівних документів. Також у рішенні зазначені конкретні причини, у зв`язку із якими було прийнято відповідне рішення про відмову в перетині державного кордону України. Примірник рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на в`їзд в Україну від 31.01.2019 видано Айше Аслан, яка своїм підписом підтвердила факт отримання рішення.

Представник Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» вважає, що під час винесення оскаржуваного рішення персоналом ОКПП «Київ» було дотримано вимоги Конституції та законів України.

Також, представником Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» 31.12.2020 надано до суду відеозапис співбесіди з громадянкою Турецької Республіки ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 18.02.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Аслан Айше є громадянкою Турецької Республіки, шо підтверджується паспортом громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_2 виданим 24.12.2018 уповноваженим органом SEHITKAMIL.

Начальником 1-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни» ОКПП «Київ» лейтенантом Міщенком Дмитром Івановичем прийнято рішення від 31.01.2019 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства відносно ОСОБА_1 .

Незгода позивача з вказаним рішенням відповідача стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України «Про прикордонний контроль».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно із положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль» передбачено, що прикордонний контроль включає: перевірку документів; огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; виконання доручень правоохоронних органів України; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно із положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами (частина третя статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль»).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Згідно положень частин першої - третьої статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль», паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про прикордонний контроль» передбачено, що процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки:

1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи;

2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон;

3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Згідно із положеннями частини третьої статті 9 Закону України «Про прикордонний контроль», процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає:

1) встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди;

2) з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Процедура здійснення контролю другої лінії може проводитися в окремому приміщенні пункту пропуску через державний кордон.

Іноземцям та особам без громадянства, щодо яких проводиться процедура здійснення контролю другої лінії, надається інформація про мету такої перевірки українською та англійською мовами або мовою держави, що межує з Україною, із зазначенням права іноземця або особи без громадянства звертатися з проханням назвати прізвища або службові особисті номери уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які проводять додаткові перевірки, назву пункту пропуску через державний кордон і дату перетинання державного кордону (частини четверта - п`ята статті 9 Закону України «Про прикордонний контроль»).

При цьому, умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну визначені у статті 8 Закону України «Про прикордонний контроль».

Так, статтею 8 Закону України «Про прикордонний контроль» установлено, що уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: наявності в нього дійсного паспортного документа; відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; підтвердження мети запланованого перебування; наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Згідно з вимогами частини першої статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що в Україну вона приїхала з метою відпочинку та мала зворотні квитки на себе та на дітей.

В судовому засіданні 18.02.2021 судом досліджено відеозапис співбесіди з громадянкою Турецької Республіки ОСОБА_1 , з якого не вбачається, що ОСОБА_1 було надано документ, який підтверджував би мету запланованого перебування на території України.

Відповідно до пункту 8 Порядку проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.05.2018 №392 (далі-Порядок №392), контроль другої лінії щодо іноземців проводиться шляхом, зокрема, встановлення місць відправлення та призначення, підтвердження мети запланованого перебування іноземця на території України.

Пунктом 10 Порядку №392 підтвердженням мети запланованого перебування в Україні можуть бути такі документи:

1) для ділових поїздок:

запрошення з боку підприємства або органу державної влади для участі в засіданнях, конференціях чи заходах комерційного, промислового або професійного характеру;

інші документи, які свідчать про наявність комерційних або професійних відносин;

запрошення на ярмарки і для участі у конгресах;

2) для поїздок з метою отримання освіти або інших видів навчання:

довідка про зарахування до закладів освіти для участі у навчальних курсах у рамках основної освіти або підвищення кваліфікації;

студентські квитки або довідки щодо відвідуваних курсів;

3) для поїздок туристичного або приватного характеру:
запрошення з боку особи, яка приймає, в разі розміщення у приватної особи;

документ установи, що надає житлове приміщення, або будь-який інший документ, який вказує на планований характер розміщення;

підтвердження бронювання місця як учасника групової туристичної поїздки або будь-який інший документ про програму запланованої поїздки;

зворотний квиток;

4) для поїздок з метою участі в заходах політичного, наукового, культурного, спортивного чи релігійного характеру або з інших причин:

запрошення, записи про реєстрацію як учасника або програма запланованої поїздки із зазначенням найменування організації, що приймає, і терміну перебування чи інший документ щодо мети відвідування.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги та позивачем не надано суду документів, які, на його думку, підтверджують його мету запланованого перебування на території України.

Доводи представника позивача щодо усного запрошення ОСОБА_1 на відпочинок від її родича ОСОБА_5 не приймаються судом до уваги, оскільки документально не підтверджені та Порядком №392 не передбачено усного запрошення для підтвердженням мети запланованого перебування в Україні.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби "Жуляни" ОКПП "Київ" Міщенка Дмитра Івановича від 31.01.2019 про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства відносно ОСОБА_1 .

Крім того, суд також враховує, що оскаржуване рішення є актом індивідуальної дії, на час вирішення справи реалізовано, відтак, таке рішення вичерпало свою дію.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 31.01.2019 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржуване рішення не являється перешкодою для перетину позивачем кордону України в майбутньому, але з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, підтвердженням мети перебування в країні у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.02.2021.