Справа № 640/3970/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2021 року м. Київ № 640/3970/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви

за заявою ОСОБА_1
до Державної судової адміністрації України Закарпатського апеляційного суду

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони Державній судовій адміністрації України в особі голови та особи, яка тимчасово виконує обов`язки видавати наказ про звільнення керівника апарату апеляційного суду Закарпатської області до вирішення позовної заяви видати наказ про переведення (поновлення) ОСОБА_1 на рівнозначні посаді в Закарпатському апеляційному суді.

Так, заява мотивована тим, що згідно Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №452/2017 ліквідовані апеляційні суди, в тому числі апеляційний суд Закарпатської області. Наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 №474, яким на виконання вищевказаного Указу було створено Ліквідаційну комісію Апеляційного суду Закарпатської області, головою ліквідаційної комісії призначено - ОСОБА_1 . Станом на 15.02.2021 в штаті апеляційного суду Закарпатської області перебуває тільки заявниці, по словам останньої решта працівників суду було переведено в новостворений суд без проведення конкурсу, однак, позивачці не було запропоновано рівнозначної посади, а заява останньої про переведення не була погоджена головою Апеляційного суду Закарпатської області Фазикош Г.В. 21.01.2021 и.в.о. голови Державної судової адміністрації України було попереджено позивачку про наступне припинення державної служби та вивільнення, що дає підстави вважати, що суб`єкт призначення має намір звільнити позивачку із займаної посади.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі змісту заяви та системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано питання переведення у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією, але таке врегульовано Законом України «Про державну службу», то застосуванню підлягають норми останнього Закону.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України вбачається, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень".

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України "Про державну службу" визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Як вбачається із наявного у додатках до заяви попередження про наступне припинення державної служби та вивільнення у зв`язку із ліквідацією Апеляційного суду Закарпатської області від 21.01.2021, ОСОБА_1 було запропоновано рівнозначні та нижчі посади, однак остання відмовилася від переведення на запропоновані посади, про що свідчить підпис останньої.

При цьому суд зазначає, що 1 на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України Державною судовою адміністрацією України повідомлено заявницю про припинення державної служби з одночасним пропонуванням останній інших вакантних посад. При цьому суд зазначає, що рівнозначні посади не можуть обмежуватися лише Апеляційним судом Закарпатської області , в якому заявниця обіймала посаду керівника апарату.

Аналогічна правова позиція викладене також у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі №360/1117/20 з подібних правовідносин, пов`язаних із проходженням публічної служби.

Відтак, з аналізу поданих доказів, судом не встановлено очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій, що у свою чергу, виключає застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України.

В свою чергу, заявницею не було надано суду жодних доказів того, що остання зверталася до Державної судової адміністрації України із заявою про переведення на вакантну посаду, яка згідно вимог ч. 4 ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була погоджена головою Закарпатського апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чергу твердження заявниці, що заяви останньої не були погоджені головою Апеляційного суду Закарпатської області з особистих мотивів не можуть братися судом до уваги, як беззаперечний доказ порушення прав останньої .

Враховуючи викладене, оцінивши подані заявником документи та докази, суд дійшов висновку, що заявницею не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151,154, 241-243,248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалу надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур