Справа № 540/4112/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4112/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 5593/03-16 від 09.07.2020 щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від загальної суми складових місячної заробітної плати, визначеної у довідці Прокуратури Херсонської області №18-95вих 20 від 06.03.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити позивачу з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, на підставі довідки Прокуратури Херсонської області №18-95вих20 від 06.03.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, виходячи із максимального розміру 90% від суми середньомісячного грошового забезпечення.

Позивачем отримано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, яка видана Херсонською обласною прокуратурою від 06.03.2020 за № 18-95 вих-20 та 01.07.2020 подано до територіального органу Пенсійного фонду України разом із заявою про проведення перерахунку пенсії.

Листом від 17.07.2020р. №2100-0334-8/28700 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило позивача про прийняте Управлінням рішення № 5593/03-16 від 09.07.2020 про відмову у перерахунку пенсії за довідкою № 18-95вих-20 від 06.03.2020 року, у зв`язку із відсутністю підстав та нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.12.2020 року провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що Управління позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що позивач, перебуває на обліку в Херсонському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фон України в Херсонській області з 22.12.2006 року як отримувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами).

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII згідно із рішенням Другого сенату Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)2019, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідач зазначає, що частина 20 статті 86 Закону № 1697 визначає лише умову проведення перерахунку пенсії, а саме: підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Вказана норма не встановлює механізм проведення такого перерахунку.

Також відповідач вказує на те, що за довідкою Прокуратури Херсонської області від 06.03.2020 року № 18-95вих-20 про розмір заробітної плати, яка надана до заяви від 01.07.2020 року складові заробітної плати визначені згідно із постановою Уряду від 30.08.2017 року № 657 (прийнятою до набрання чинності рішення Другого сенату Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7- р(ІІ)2019), а відповідно не може бути застосованою для розрахунку пенсії, оскільки не відповідає, наведеному правовому висновку, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року.

Оскільки звернення за перерахунком пенсії відбулося після набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року, право на перерахунок має відбуватися, з урахуванням цього рішення. Тобто, право на перерахунок прокурорам має визначатися після підвищення заробітної плази діючим прокурорам згідно зі ст. 81 Закону № 1697.

Управління вважає, що у зв`язку з проведенням заходів щодо реформування органів прокуратури та початком роботи обласних прокуратур з 11.09.2020 року, право на вищезазначений перерахунок виникає лише у працівників обласних прокуратур на підставі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій.

Складові довідки від 06.03.2020 року № 18-95вих-20, визначені в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів від 30.08.2017 № 657, а не в розмірах, визначених статтею 81 Закону № 1697 (як це передбачено рішенням Конституційного суду України від 26 березня 2020 № 6-р/2020).

Стосовно перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру відповідач вказує на те, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, а отже, законні підстави для виплати пенсії в більшому, ніж обмеженому розмірі - відсутні.

Підсумовуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Херсонському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фон України в Херсонській області з 22.12.2006 року та отримує пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що розмір пенсії позивача складав 90% суми заробітної плати.

01.07.2020 року позивач звернулася до Управління із заявою про перерахунок призначеної пенсії. До заяви позивач долучив довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії від 06.03.2020 року № 18-95вих-20.

Листом від 17.07.2020р. №2100-0334-8/28700 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило позивача про прийняте Управлінням рішення №5593/03-16 від 09.07.2020 про відмову у перерахунку пенсії за довідкою № 18-95вих-20 від 06.03.2020 року, у зв`язку із відсутністю підстав та нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, судом встановлено, що пенсія позивачу призначена 22.12.2006 року відповідно до норм Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

На час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, відповідно до положень якої прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина 1 статті 50-1).

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина 12 статті 50-1).

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 17 статті 50-1).

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

Суд зауважує, що первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

В подальшому вказана частина неодноразово зазнавала змін, у тому числі Законами України №1789-ХІІ, №1697-VІІ "Про прокуратуру" та №76-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України"

14.10.2014 ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015р.

Разом з тим, з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів)

З цього ж дня втратила чинність частина вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-XII згідно п.1 ч.3 Розділу XII "Прикінцеві положення" Закону №1697-VІІ.

Частиною 20 статті 86 Закону №1697-VІІ визначені право особи на перерахунок пенсії та його умови і порядок.

Законом №76-VIII частину 20 статті 86 Закону №1697-VІІ викладено у такій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а у частинах другій та п`ятій цифри "70" замінити цифрами "60", тобто відповідно до частини 2 статті 86 Закону №1697-VІІ пенсія призначається у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним):

положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

" 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, саме з 13.12.2019р. Пенсійний фонд України повинен проводити перерахунки пенсії прокурорам у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на рівні умов і складових заробітної плати відповідних працівників, які працюють на день виникнення у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії. Якщо пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більше як за 12 місяців. Інших умов перерахунку пенсій прокурорам Закони №1697-VII та №1789-XII не містять.

З урахуванням того, що положення ст.50-1 Закону №1789-XII втратили чинність з 15.07.2015р. - з дня набрання чинності Закону №1697-VII, то питання перерахунку пенсії прокурорам з цієї дати регулюється виключно статтею 86 Закону №1697-VII у контексті рішення КСУ від 13.12.2019р. №7-р(II)/2019.

Суд вважає, що Закон №1697-VII не обмежує пенсіонера у праві на перерахунок пенсії і не ставить це право у залежність від того, коли відбулось підвищення пенсії працівника прокуратури.

При цьому розмір пенсії у відсотках від суми місячної заробітної плати повинен застосовуватись саме той, який був на момент призначення пенсії, адже аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що зміни до ч.2 ст.86 Закону №1697-VII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років працівникам прокуратури у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 86 Закону №1697-VII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Зокрема, вказана позиція викладена в постанові ВС 4 лютого 2019 року у справі №240/5401/18.

Суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 та від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третьої статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників органів прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Розмір пенсії не обмежується максимальним розміром, позаяк таке обмеження було встановлено у частині 15 статті 50-1 Закону №1789-XII, яка втратила чинність з дня набрання чинності Законом №1697-VII - з 15.07.2015р., а відповідне обмеження максимального розміру, установлене абзацом 6 частини 15 статті 86 Закону №1697-VII застосовується виключно при призначенні пенсії.

Таким чином, суд дійшов до висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 09.07.2020р. №5593/03-16 про відмову позивачу у перерахунку пенсії, а отже і наявність підстав для скасування такого рішення.

Частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13.12.2019, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019р. Поширення дванадцяти місячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.09.2020р. у справі №560/2120/20.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Таким чином, з наданих до суду доказів, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 5593/03-16 від 09.07.2020 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від загальної суми складових місячної заробітної плати, визначеної у довідці Прокуратури Херсонської області №18-95вих 20 від 06.03.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул.28 Армії, 6, Код ) здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1 ) за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Херсонської області №18-95вих20 від 06.03.2020 року, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул.28 Армії, 6, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010201