Справа № 480/4515/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 р. Справа № 480/4515/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020, суддя А.Б. Діска, повний текст складено 16.07.20 по справі № 480/4515/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області , Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, оформлення трудових правовідносин та встановлення періоду роботи, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 07.10.2019 № 302-0, зобов`язати Головне управління ДФС у Сумській області оформити трудові правовідносин з позивачем за період роботи в Роменському управлінні Головного управління ДФС у Сумській області з 07.08.2019 по 07.10.2019 та провести перерахунок виплаченої заробітної плати за вказаний період, поновити позивача на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменського управління Головного управління ДФС у Сумській області, стягнути з Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 07.10.2019 № 302 -0.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі Роменська ОДПІ).

Стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29931,28 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що Роменська ОДПІ реорганізована шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Сумській області, у зв`язку з чим 07.08.2019 позивач попереджений про наступне вивільнення 07.10.2019, та запропоновано наявні вакантні посади в Головному управлінні ДФС у Сумській області, від яких позивач відмовився. На момент звільнення позивача у Головному управлінні ДФС у Сумській області були відсутні вакантні посади, оскільки починаючи з 29.08.2019 Головне управління ДПС у Сумській області почало виконувати функції та повноваження Головного управління ДФС у Сумській області, а Головне управління ДФС у Сумській області з 02.08.2019 перебуває у стадії припинення.

У судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Сумській області вимоги апеляційної скарги підтримав, вважав за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Представник Головного управління ДФС у Сумській області до участі у судовому засіданні допущений не був з огляду на відсутність підтверджених повноважень на представництво Головного управління ДФС у Сумській області.

Також, у судовому засіданні протокольною ухвалою суду від 15.02.2021 здійснено заміну відповідача Головного управління ДПС у Сумській області () на правонаступника Головне управління ДПС у Сумській області як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу, ().

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судовим розглядом, позивач працював на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області.

З метою реалізації п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби", на підставі наказу Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 № 295 "Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Сумській області" розпочато реорганізацію Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Сумській області.

14.08.2018 наказом Головного управління ДФС у Сумській області № 1253 "Про введення в дію переліку змін № 2 до штатного розпису" введено в дію з 14.08.2018 перелік змін № 2 до штатного розпису Головного управління ДФС у Сумській області, відповідно до змісту якого посада головного державного інспектора з юридичних питань в Роменському управлінні Головного управління ДФС у Сумській області, Роменській державній податковій інспекції (далі Роменська ДПІ), Липоводолинській державній податковій інспекції (далі Ливодолинська ДПІ) та Недригайлівській державній податковій інспекції (Недригайлівська ДПІ) відсутня.

16.10.2018 наказом Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області № 22 позивача звільнено з посади головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області на підставі п. 1 ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Зазначений наказ позивачем оскаржений у судовому порядку та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 у справі № 480/4292/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019, визнано протиправним та скасовано наказ Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області від 16.10.2018 № 22, поновлено позивача на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області, стягнуто з Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29844,37 грн.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 наказом від 01.03.2019 № 64-о позивача поновлено на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ.

01.03.2019 у зв`язку з реорганізацією, позивачу вручено попередження про наступне звільнення із займаної посади 02.05.2019, повідомлення-пропозицію щодо переведення на вакантні посади в Головне управління ДФС у Сумській області.

02.05.2019 наказом Головного управління ДФС у Сумській області від № 136-о припинено державну службу та звільнено позивача з посади головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, пп. 1 п. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Позивач, не погодившись із наведеним наказом оскаржив останній у судовому порядку, та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2019, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, у справі № 480/1998/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 02.05.2019 № 136-о, поновлено на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області, стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 22002,50 грн.

07.08.2019 № 243-о наказом Головного управління ДФС у Сумській області поновлено позивача на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області.

В подальшому, 07.08.2019 позивач попереджений про наступне звільнення 07.10.2019 у зв`язку із реорганізацією Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Сумській області на підставі постанови № 296 відповідно до наказу № 295.

07.08.2019 позивачу запропоновано наявні вакантні посади в Головному управлінні ДФС у Сумській області, станом 07.08.2019, на які можливо переведення без обов`язкового проведення конкурсного відбору та зазначено про можливість взяти участь у конкурсі на інші вакантні посади, інформація відносно яких оприлюднена на сайті Нацдержслужби та на офіційному веб-сайті Головного управління ДФС у Сумській області.

Із запропонованими посадами ОСОБА_1 не погодився.

07.10.2019 наказом Головного управління ДФС у Сумській області № 302-о "Про звільнення" припинено державну службу та звільнено позивача із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, пп. 1 п. 1 ст. 87 Закону № 889.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, роботодавець є таким, що належно виконав вимоги ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Так, звільнення ОСОБА_1 відбулось у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, зокрема реорганізації відповідача.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи податкової служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатками 1 та 2 даної Постанови утворено Головне управління ДПС у Сумській області, до якого приєднано Головне управління ДФС у Сумській області.

Відповідно до повідомлення-пропозиції головному державному інспектору з юридичних питань Роменської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області ОСОБА_1 запропоновано наявні вакантні посади в Головному управлінні ДФС у Сумській області, станом 07.08.2019 у кількості 6 посад:

- старшого державного ревізора-інспектора відділу аналітики податкових ризиків управління моніторингу доходів та обліково - звітних систем;

- старшого державного ревізора-інспектора відділу інформаційно-аналітичної роботи юридичного управління;

- старшого державного інспектора відділу проходження служби у податковій міліції та розвитку персоналу управління по роботі з персоналом на період відпустки без збереження заробітної плати як матері, дитина якої потребує домашнього догляду основного працівника ОСОБА_2 до фактичного виходу її на роботу;

- старшого державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_3 до фактичного виходу її на роботу;

- державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліково - звітних систем управління у м. Сумах на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_4 та відпустки без збереження заробітної плати як матері, дитина якої потребує домашнього догляду ОСОБА_5 до фактичного виходу працівників на роботу;

- старшого державного інспектора відділу з надання адміністративних послуг платникам податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску Державної податкової інспекції у м.Сумах управління у м.Сумах на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_6 до фактичного виходу її на роботу.

Із запропонованими посадами ОСОБА_1 не погодився, оскільки місцем роботи при таких вакансіях є м. Суми, а місце проживання позивача - м. Ромни Сумської області.

Слід зауважити, що 4 із 6 запропонованих посад позивачу пропонувались виключно на період відпустки основного працівника.

При цьому, відповідач зазначав, що станом на 07.08.2019 позивачу запропоновану усі наявні вакантні посади.

За висновками суду першої інстанції на момент попередження позивача про наступне вивільнення 07.08.2019 відповідачем виконано вимоги закону щодо обов`язку запропонувати працівникові іншу роботу в цій же установі.

Однак, із таким твердженням колегія суддів не погоджується, оскільки у ході судового розгляду справи відповідачем не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 запропоновано усі посади, які були вакантними на момент пропозиції, та вакантними було лише 6 зазначених посад.

В подальшому вакантні посади позивачу не пропонувались, в обґрунтування чого відповідачем зазначено, що станом на 07.10.2019 у зв`язку з реорганізацією у штатній структурі Головного управління ДФС у Сумській області були відсутні вакантні посади державної служби.

Однак, із такими доводами відповідача колегія суддів не погоджується та вважає їх недоведеними.

При цьому, посилання відповідача на кадрову довідку Управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Сумській області (т. 1 а.с. 44) таких висновків суду не спростують, оскільки остання містить інформацію щодо відсутності вакантних посад у Головному управлінні ДФС у Сумській області станом на дату звільнення ОСОБА_1 , а саме 07.10.2019. Відомостей щодо наявності/відсутності вакантних посад у період з 07.08.2019 до 07.10.2019 зазначена довідка не містить та відповідачем таких даних не надано.

В силу п. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений саме на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено дотримання законодавчо встановленої процедури звільнення позивача, зокрема в частині належного виконання умов, передбачених ст. 49-2 КЗпП України.

Крім того, відповідно до штатного розпису Головного управління ДФС у Сумській області на 2019 рік, введеного в дію Наказом № 250 від 06.02.2019, штатна чисельність працівників Головного управління ДФС у Сумській області станом на 07.08.2019 складала 557, з яких 476 - державні службовці.

На момент звільнення позивача 07.10.2019 за поясненнями відповідача чисельність працівників Головного управління ДФС у Сумській області складала 148, з яких 77 - державні службовці, станом на 07.10.2019 у зв`язку з реорганізацією з Головного управління ДФС у Сумській області звільнено в порядку переведення значну кількість державних службовців, призначення працівників на посади державної служби з 20.08.2019 в Головному управлінні ДФС у Сумській області не проводилось.

Так, штатний розпис Головного управління ДФС у Сумській області введено в дію на 2019 рік, зміни до нього у 2019 році вносились лише Наказом № 917 від 13.05.2019, внаслідок чого штатна чисельність склала 557 посад.

Інших змін станом на 07.10.2019 до штатного розпису відповідачем не вносилось.

На підставі викладеного, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 .

У той же час, як зазначено вище, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо виконання відповідачем обов`язку запропонувати працівнику іншу роботу в цій же установі станом на момент попередження позивача про наступне вивільнення 07.08.2019.

Однак, враховуючи, що наведене твердження не призвело до помилкового застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення або його зміни в частині підстав та мотивів задоволення позову.

Стосовно позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменського управління Головного управління ДФС у Сумській області колегія суддів зазначає погоджується із висновками суду першої інстанції щодо їх необґрунтованості, оскільки ОСОБА_1 не призначався на цю посаду та з неї не звільнявся.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа - Роменська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області припинена 10.05.2019 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» вказане припинення Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області відбулося у зв`язку з реорганізацією та приєднання вказаного територіального органу як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Сумській області.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Тобто, поновлення на роботі є відновленням стану, який існував до незаконного звільнення.

Колегія суддів вважає обґрунтованим вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог та поновлення позивача на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області.

Слід враховувати, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача виданий Головним управлінням ДФС у Сумській області, яке фактично є правонаступником Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, у зв`язку з чим поновлення позивача на посаді має бути проведено саме Головним управлінням ДФС у Сумській області.

Щодо вимог стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судовим розглядом встановлено, що тривалість вимушеного прогулу позивача склала 92 робочих днів.

Відповідно до довідки відповідача розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 325,34 грн.

Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача, складає 29931,28 грн.

Враховуючи протиправність наказу, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про стягнення з Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відшкодування позивачу витрат, пов`язаних із судовим розглядом.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом першої інстанції визначено, та колегія суддів погоджується, що позивачем доведено витрати, пов`язані із прибуттям м. Ромни до Сумського окружного адміністративного суду у розмірі 1070,4 грн., на підтвердження чого надано фіскальні чеки ТОВ «Сумиоблавтотранс» (Автовокзал).

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками розгляду справи колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 по справі № 480/4515/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 25.02.21.