Справа № 120/349/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 лютого 2021 р. Справа № 120/349/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 02.10.2020 №95 та від 21.07.2020 №95;

- зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком з 21.07.2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 27.09.1979 по 13.03.1985 касиром контролером в магазині №135 Вінницького харчоторгу касира-контролера магазину №135 Вінницького міського об`єднання "Продтовари"; з 02.09.1995 по 02.09.1998 час перебування у відпустці по догляду за дитиною.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що в липні 2020 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 21.07.2020 №95 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вересні 2020 позивач повторно звернулась до відповідача.. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 02.10.2020 №95 ОСОБА_1 повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 27 років.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача.

22.02.2021 представником відповідача подано до суду відзив та документи на виконання вимог ухвали від 22.01.2021. Так, представник ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечив проти заявленого позову та вказав про наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління 13.07.2020 за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2020 - 31.12.2020 - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження після досягнення: 59 років 6 місяців - які народились з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Страховий стаж позивача відповідно до записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку становить 22 роки 03 місяці 13 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

До загального стажу не зараховано період роботи позивача з 27.09.1979 - 13.03.1985 згідно записів у трудовій книжці №1-3, з огляду на відсутність підпису відповідальної особи при переведені позивача до іншої установи (запис №2) та нечитабельність відтиску печатки підприємства, яким завірені відповідні записи, що унеможливлює ідентифікацію підприємства.

Також, при обчисленні загального стажу не зараховано період здійснення позивачем догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку, з огляду на невідповідність прізвища матері - ОСОБА_2 , та паспортних даних позивача - ОСОБА_3 .

При цьому, п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, якщо ім`я, по батькові та прізвище особи, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

На підставі вищевикладеного відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У липні 2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 21.07.2020 №95 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 27 років. Вказали, що з огляду на наявний страховий стаж 22 роки 3 місяці 13 днів, заявниця матиме право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 річного віку.

Крім того, листом Вінницького обслуговування громадян №2 (сервісний центр) від 21.07.2020 №0200-0205-8/33002 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність надання уточнюючих довідок: з 1978 по 1979 про період навчання, з 27.09.1979 по 13.03.1985 період роботи у "Второй Винницкий пищеторг" (нечітка печатка на записі про звільнення), в свідоцтві про народження дитини 1995 р. не коректно написано прізвище.

У вересні 2020 року позивач повторно звернулась до відповідача, надавши додаткові документи, для призначення пенсії за віком, зокрема: архівну довідку Вінницької міської ради від 17.08.2020 №П-24-75934/24-30, державного архіву Вінницької ОДА від 19.08.2020 №07-385/3, ГУ статистики у Вінницькій області від 17.09.2020 №03.3.-08/786-20, державного навчального закладу "Вінницький центр професійно-технічної освіти непереробної промисловості" від 28.09.2020 №514, архівну довідку Вінницької міської ради від 06.10.2020 №п-24-101746/24-30, державного архіву Вінницької ОДА від 08.10.2020 №07-465/3, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 02.10.2020 №95 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 27 років. Вказали, що до загального стажу не зараховано період роботи заявниці з 27.09.1979 по 13.03.1985 згідно записів у трудовій книжці №1-3, з огляду на відсутність підпису відповідальної особи при переведенні позивача до іншої установи (запис №2) та нечитабельність відтиску печатки підприємства, яким завірені відповідні записи, що унеможливлює ідентифікацію підприємства. Також, при обчисленні загального стажу не зараховано період здійснення позивачем догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку, з огляду на невідповідність прізвища матері - ОСОБА_2 , та паспортних даних позивача - ОСОБА_3 . Крім того, до загального стажу не зараховано період отримання заявником матеріальної допомоги по безробіттю з 05.02.1999 по 03.08.1999.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з вимогами про їх скасування та зобов`язання призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 21.07.2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 27.09.1979 по 13.03.1985 касиром контролером в магазині №135 Вінницького харчоторгу касира-контролера магазину №135 Вінницького міського об`єднання "Продтовари"; з 02.09.1995 по 02.09.1998 час перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Отже, як видно із процитованих норм, після досягнення 59 років 6 місяців та за наявності страхового стажу не менше 27 років позивач має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення трудових книжок працівників на момент спірних правовідносин був передбачений Інструкцією від 20.06.1974 № 162.

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Пунктом 2.3 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами.

У відповідності до п. 2.5 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації (Постанова Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців»).

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 27.09.1979 по 13.03.1985, який не враховано відповідачем до страхового стажу через відсутність підпису відповідальної особи при переведені позивача до іншої установи (запис №2) та недоліками в видимості печатки підприємства, яким завірені відповідні записи, суд зазначає наступне.

Як свідчить трудова книжка ОСОБА_4 НОМЕР_2 від 27.09.1979, копія якої міститься в матеріалах справи, дійсно запис №2 (з 01.12.1981 у зв`язку з ліквідацією "Второго пищеторга" переведена на посаду касира-контролера магазина №135 Вінницького міського об`єднання "Продтовари") не засвідчений підписом відповідальної особи підприємства та наявні недоліки в видимості печатки.

Разом з тим, з метою підтвердження вказаного періоду роботи з 27.09.1979 по 13.03.1985 позивач зверталась до Вінницької міської ради, Державного архіву Вінницької області, ГУ Статистики у Вінницькій області, які вказали про неможливість надання документів з кадрових питань Другого Вінницького харчоторгу, Вінницького міського об`єднання "Продтовари".

Водночас, на переконання відповідача, період роботи позивача з 27.09.1979 по 13.03.1985, неможливо зарахувати до страхового стажу через відсутність підпису відповідальної особи при переведені позивача до іншої установи (запис №2) та недоліками в видимості печатки підприємства, яким завірені відповідні записи.

Однак, суд не погоджується з такими доводами пенсійного органу та зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, яку суд враховує при розгляді цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Крім того, суд враховує, що абзацом 1 пункту 2.11 Інструкції № 162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Отже, за змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем частково виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні цього періоду до його загального страхового стажу, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня, а загальна сукупність вказаних у трудовій книжці позивача відомостей, дає змогу встановити періоди роботи позивача з 27.09.1979 по 13.03.1985 касиром контролером в магазині №135 Вінницького харчоторгу касира-контролера магазину 135 Вінницького міського об`єднання "Продтовари".

При цьому суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо заповнення записів у його трудовій книжці відносно спірних періодів роботи, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Щодо позиції відповідача щодо не зарахування до загального стажу періоду здійснення позивачем догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку, з огляду на невідповідність прізвища матері - ОСОБА_2 , та паспортних даних позивача - ОСОБА_3 , суд зауважує про наступне.

Згідно матеріалів адміністративної справи, зокрема свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_3 від 03.09.2020 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27 жовтня 1995 року складено відповідний актовий запис №3213.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії НОМЕР_3 від 03.09.2020 підтверджено те, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак доводи відповідача, викладені у спірних рішеннях не знайшли свого належного підтвердження.

Відповідно до пункту "ж" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Разом з тим 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частиною другою статті 24 якого встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 цього ж Закону якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, які подаються до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, в тому числі і документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку N№22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно пункту 11 вказаного Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що період догляду непрацюючої матері (батька, баби, діда чи інших родичів, які фактично доглядають за дитиною, або осіб, які усиновили чи взяли під опіку дитину, прийомних батьків чи батьків-вихователів) за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення дитиною трирічного віку до 1 січня 2004 року включається до трудового стажу вказаних осіб за наявності відповідних документів, які підтверджують вказані обставини.

З матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_3 від 03.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27 жовтня 1995 року складено відповідний актовий запис №3213.

Крім того, матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки позивача, підтверджено те, що до досягнення ОСОБА_5 3-річного віку мати ОСОБА_1 не працювала, відтак період з 02.09.1995 по 02.09.1998 підлягає зарахуванню до трудового (страхового) стажу позивача.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваних рішень відповідача від 02.10.2020 від 21.07.2020 №95 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Як наслідок ці рішення підлягають скасуванню.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Водночас суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отож, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, суд зазначає про наступне.

Згідно з частиною першою 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Таким чином, для призначення пенсію за віком позивачу слід відповідати певним критеріям, зокрема: досягнути 59 років 6 місяців років, мати 27 років страхового стажу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії за віком до пенсійного органу в тримісячний строк з дня досягнення нею пенсійного віку, отже, право на пенсію вона набула з 07.07.2020, тобто з наступного дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

У зв`язку із тим, що зарахування періодів роботи позивача із 27.09.1979 по 13.03.1985, з 02.09.1995 по 02.09.1998 дає позивачу необхідний стаж для призначення пенсії за віком, як це передбачає ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.07.2020, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.10.2020 №95 та від 21.07.2020 №95 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи 27.09.1979 по 13.03.1985, період догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною з 02.09.1995 по 02.09.1998 з урахуванням правових висновків суду у даній справі та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.07.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.02.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович