Справа № 420/13886/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), за участі третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 18.09.2020 року ВП №58396470,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 грудня 2020 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37) про визнання протиправними та скасування постанови від 18.09.2020 року ВП №58396470 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.; від 16.11.2020 року ВП № 63115992 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2020 року ВП № 63115992.

Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року залишено позов без руху та надано позивачу строк на оплату судового збору відповідно до кількості заявлених позовних вимог.

До суду 22 грудня 2020 року надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив визнати протиправним та скасувати постанову від 18.09.2020 року ВП №58396470 про накладення штрафу в сумі 10200 грн.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в порядку ст. 287 КАС України в адміністративній справі за вказаною позовною заявою, зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №58396470 в частині, що стосується оскаржуваної постанови, у строк до 05 січня 2021 року.

Також ухвалою від 28 грудня 2020 року до участі у справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та запропоновано третій особі надати письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надіслати їх іншим учасникам справи, у строк до 05 січня 2021 року.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 року по справі № 1540/4612/18, яке набрало законної сили 14.01.2019 року та ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду №1540/4612/18, яку отримано 21.01.2019 року ОСОБА_1 здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в розмірі 16094,42 грн. за період з 24.05.2010 року по 31.05.2018 року, нарахована компенсація за вищевказаний період в сумі 23159,75 грн., яка підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року за №20-1. Інформація про виконання рішення по справі №1540/4612/18 ГУПФУ внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Таким чином, позивач вважає, що ним виконано всі покладені судом зобов`язання у повному обсязі, виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду

Позивач звернув увагу, що до відділу примусового виконання було надіслано відповідний лист про виконання рішення суду 01.03.2019 року, однак відповідачем прийнято постанову №58396470 від 07.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання у повному обсязі вимог виконавчого листа №1540/4612/18. Проте, державним виконавцем винесена постанова №58396470 від18.09.2020 року про накладення штрафу 10200 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки Головне управління вчинило всіх необхідних та залежних від нього заходів та в межах наданих повноважень по виконанню рішення суду.

Враховуючи зазначене, позивач просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою від 05 січня 2021 року зупинено провадження у справі №420/13886/20,- до одержання витребуваних судом документів.

До суду 25 січня 2021 року (вхід. №ЕП/1834/21) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що на виконанні у Відділі з 15.02.2019 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1540/4612/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 24.01.2019 року про зобов`язання ГУПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 16094,42 грн.

Відповідач зазначив, що 11.03.2020 року до Відділу надійшов лист ГУПФУ в Одеській області з повідомленням про проведений перерахунок, нарахована компенсація у сумі 231598 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою , затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, однак доказів дотримання вищевказаного порядку позивачем не надано, а тому відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5100 грн. 01.07.2019 року до відділу надійшов лист ГУПФ аналогійний змісту листа від 11.03.2019 року.

Перш за все, відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі № 640/5248/19 визнано протиправним та нечинним п. 1 та 2 постанови Кабінету міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», та посилання позивача на вказану постанову КМУ вже не є обґрунтованою причиною невиконання рішення суду.

Окрім того, відповідач зазначив, що посилання на бюджетні призначення, які на поточний рік не переглянуті як на причину невиконання рішення суду не підтверджено жодними доказами щодо відсутності коштів щодо погашення заборгованості, яка виникла внаслідок проведеного перерахунку пенсії.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в Інструкцію з організації примусового виконання рішень було внесено зміни 27.12.2019 року, що органами державної виконавчої служби також є відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України. Відповідно до ст. 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Таким чином, відповідач вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) може самостійно виступати відповідачем у адміністративному судочинстві.

Третя особа письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

На виконання ухвали суду відповідачем надано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 16 лютого 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено, та через неможливість з`ясування думки позивача щодо згоди на заміну відповідача, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Відділ примусового виконання рішень в Одеській області Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), розгляд справи розпочато спочатку, відкладено розгляд справи на 22 лютого 2021 року.

Представник позивача на відкрите судове засідання від 22 лютого 2021 року не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, до суду 22 лютого 2021 (вхід. № ЕП/4697/21) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача на відкрите судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, про причини нез`явлення, суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 22 лютого 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

Так, суд встановив, що 24 січня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 1540/4612/18 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 16094,42 грн.

Також, суд встановив, що ГУПФУ в Одеській області 22 січня 2019 року проведено розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за пенсійною справою №ЮО-076039 з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії, відповідно до якого сума компенсації складає 23 159,75 грн., сума невиплаченої компенсації в розмірі 16094,42 грн. (а.с.65).

Матеріалами справи підтверджено, що 15 лютого 2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області за заявою стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№58396470 на підставі виконавчого листа №1540/4612/18, виданого 24.01.2019 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вищезазначена постанова листом від 15.02.2019 вих. №091-717 була направлена відповідачем на адресу головного управління ПФУ в Одеській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області лист «Про виконання рішення суду» від 01.03.2019 року вих. № 3432/03, відповідно до якого повідомило про те, що ГУПФУ в Одеській області проведений перерахунок, нарахована компенсація втрати частини доходів за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 16094,42 грн., нарахована компенсація у сумі 23 159,75 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, до листа додано розрахунок на доплату компенсації.

Також, у даному листі ГУПФУ в Одеській області просило закінчити виконавче провадження (а.с.64, зворотній бік).

Однак, суд встановив, що за результатами розгляду листа ГУ ПФУ в Одеській області, 07.06.2019 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Вказаною постановою про накладення штрафу зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Суд встановив, що на виконання вказаної постанови, ГУПФУ в Одеській області надіслало до Відділу лист від 21.06.2019 року про виконанні рішення суду, зазначивши ту саму інформацію.

Тому, відповідачем прийнято постанову від 18.09.2020 року про накладення повторного штрафу в сумі 10 200 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо задоволення позову повністю, з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.п. 1-1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Частиною 1 статті 5 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, крім певних випадків.

Згідно з п. 5,6 ст. 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з положень ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд звертає увагу, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Так, суд встановив, що оскаржувану постанову про накладення на боржника штрафу винесено відповідачем саме за невиконання рішення без поважних причин.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки відсутні підстави стверджувати, що рішення суду позивачем не виконане в повному обсязі та без поважних причин.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду №1540/4612/18 позивачем нарахована третій особі компенсація втрати частини доходів за період з 24 травня 2010 року по 31 травня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 16094,42 грн., та нарахована компенсація у сумі 23 159,75 грн., що підтверджено розрахунком компенсації.

Попередньо позивачем було повідомлено Відділ, що вказана заборгованість буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі № 640/5248/19 визнано протиправним та нечинним п. 1 та 2 постанови Кабінету міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», у зв`язку з чим, відповідач дійшов висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин.

Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Так, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, проведення нарахованої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема ГУ ПФУ в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно із підпунктами 4-5 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем здійснено нарахування компенсації втрати частини доходів, вказаний борг обліковується, який буде погашений після виділення Головному правлінню відповідних коштів, суд вважає, що відсутні правові підстави для накладення штрафу, оскільки відповідне фінансове забезпечення не залежить від відповідача особисто.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не на підставі вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», відповідачем не доведено, що позивач без поважних причин допустив невиконання рішення суду через невиплату нарахованого боргу, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та має бути скасована в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені встановлені та з`ясовані обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, враховуючи, що відсутні судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), за участі третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 18.09.2020 року ВП №58396470, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37) про накладення штрафу від 18.09.2020 року ВП №58396470.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.