Справа № 240/6991/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/6991/20
категорія 113070200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Чернової Г.В.,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного сервісного центру МВС України (далі - відповідач), в якому позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить причіп до вантажного автомобіля марки МАЗ 8926, 1974 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . Право власності на даний причіп позивач набув згідно біржової угоди від 06.10. 2003року зареєстрованій в Універсальній товарній біржі "УКРРЕСУРС" за реєстраційним № АВ - 031678, в якій зазначено номер шасі кузова НОМЕР_3 . В процесі експлуатації вказаного причепа табличка номеру шасі через корозію була втрачена, у зв`язку з чим виникла необхідність здійснити дублювання заводських ідентифікаційних номерів ТЗ. В Головному Сервісному центрі МВС позивачу повідомлено, що для здійснення дублювання номерів ТЗ необхідний висновок експертної установи, що підтверджує факт втрати ідентифікаційних номерів. Після звернення до Науково-дослідного Бюро судових експертиз "САНТАДОР" позивач отримав висновок 0911/1-Б спеціаліста з дослідження причіпа МАЗ 8926 від 11.09.2018року, з якого вбачається, що на досліджуваному причепі МАЗ 8926, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер ТЗ відсутній внаслідок того, що він на раму не наносився заводом виробником, а номерна табличка яка була закріплена на передньому ланжероні платформи праворуч за ходом руху втрачена в процесі експлуатації причепа. При цьому експертом було встановлено, що його комплектація, колір рік випуску, співпадають із даними, які вказані в свідоцтві про реєстрацію на досліджуваний автомобіль. З вказаним висновком та заявою позивач звернувся про надання можливості здійснити дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ в Регіональний сервісний центр МВС в Житомирській області, які вказану заяву направили за належністю до Головного сервісного центру МВС. 17.09.2019 позивачу було відмовлено у наданні Висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі МАЗ 8926, 1974 року випуску, колір зелений, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 посилаючись на те, що відповідно до пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України №1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими ( один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими ( змінено один або кілька символів номера, замінено панель ( табличку) або частину панелі ( таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин кузова шасі, рами) не допускається. На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин ( кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин ( у разі встановлення відповідного ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.
Вказану відмову позивач вважає неправомірною, а тому звернувся із зазначеним позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено відкрите судове засідання з викликом сторін на 04.06.2020.
04.06.2020 судове засідання відкладено на 25.06.2020р у звязку з клопотанням представника відповідача.
23 червня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзиви на адміністративний позов, в якому він не погоджується з аргументами наведеними у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що 25.09.2018 до ГСЦ МВС надійшла заява ОСОБА_1 про надання висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) номера на транспортний засіб марки МАЗ 8926, 1974 року випуску, колір зелений, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 . На цю заяву ГСЦ МВС надано ОСОБА_1 мотивовану відмову, листом від 17.09.2019 р. № 31/Г-1820. Відмова мотивована тим, що згідно з висновком спеціаліста з дослідження причепа МАЗ 8926 НД Бюро судових експертиз "Сантодор" № 0911/1-Б від 11.09.2018 встановлено, що ідентифікаційний номер на причепі позивача відсутній внаслідок того, що він на раму не неносився. Відповідач вважає, що наведене унеможливлює надання висновку.
В судовому засіданні 25.06.2020року у зв`язку з клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено на 09.07.2020 та надано можливість позивачу та його представнику ознайомитися з відзивом на позовну заяву.
09.07.2020 в судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи пояснення позивача та представника позивача, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником причіпу до вантажного автомобіля марки МАЗ 8926, 1974 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 від 12.05.2004року.
Право власності набуте згідно біржової угоди від 06.10.2003року зареєстрованій в Універсальній товарній біржі "УКРРЕСУРС" за реєстраційним номером АВ - 031678, в якій зазначено номер шасі кузова № НОМЕР_3 .
В процесі експлуатації причепа табличка номеру шасі через корозію була втрачена, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність здійснення дублювання заводських ідентифікаційних номерів ТЗ.
З вказаною метою позивач звернувся до Науково - дослідного Бюро судових експертиз "САНТАДОР" з проханням провести дослідження на предмет чи змінювався ідентифікаційний номер причіпа.
З висновку 0911/1-Б спеціаліста з дослідження причіпа МАЗ 8926 від 11.09. 2018 року вбачається, що на досліджуваному причепі МАЗ 8926, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер відсутній внаслідок того, що він на раму не наносився, а номерна табличка втрачена в процесі експлуатації причепа. Крім того у вказаному висновку зазначено, що при огляді причепа встановлено, що його комплектація, колір та рік випуску співпадають із даними, які вказані в свідоцтві про реєстрацію на досліджуваний автомобіль.
Як убачається з матеріалів справи позивач звернувся з заявою до Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області із заявою щодо надання висновку про можливість надання дозволу на дублювання індивідуального ідентифікаційного номера на транспортному засобі МАЗ 8926, 1974 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_2 .
Регіональним сервісним центром МВС в Житомирській області вказана заява 06.09.2019року направлена за належністю до Головного сервісного центру МВС.
17.09.2019 позивачу було відмовлено у наданні Висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі МАЗ 8926, 1974 року випуску, колір зелений, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 посилаючись на те, що відповідно до пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України №1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими ( один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими ( змінено один або кілька символів номера, замінено панель ( табличку) або частину панелі ( таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин кузова шасі, рами) не допускається. На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин ( кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин ( у разі встановлення відповідного ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.
Не погодившись з відмовою у наданні висновку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України «Про дорожній рух» №3353-ХІІ від 30.06.1993 (далі Закону №3353).
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 3353 державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Згідно з частиною 2 статті 34 Закону № 3353 державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Частиною 3 статті 34 Закону № 3353 передбачено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Відповідно до частини 4 статті 34 Закону № 3353 державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно з частиною 9 статті 34 Закону № 3353 власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за № 1388 (далі - Порядок № 1388).
Пунктом 3 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Пунктом 8 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, установлення газобалонного обладнання, видачі тимчасового реєстраційного талона під час передачі права користування та/або розпорядження транспортними засобами, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України "Про судову експертизу" порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром транспортних засобів, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а тако
Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.
У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.
У разі наявності відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників перереєстрація, зняття з обліку транспортного засобу не проводиться.
Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально невизначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться.
У разі пошкодження ідентифікаційного номера перша державна реєстрація транспортних засобів проводиться тільки після експертного підтвердження справжності ідентифікаційного номера.
Не допускається державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, номери двигунів яких мають ознаки навмисного знищення або підробки (крім випадків повернення транспортного засобу законному власнику із знищеним або підробленим ідентифікаційним номером двигуна після незаконного заволодіння таким засобом).
На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин (кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.
У такому разі до реєстраційних документів та Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться в установленому порядку відповідні відмітки.
З аналізу вказаної норми суд зазначає, що у випадку пошкодження ідентифікаційних номерів складових частин передбачено нанесення спеціальних індивідуальних номерів або здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.
Згідно п.9.5.5 цієї Інструкції якщо за результатами експертного дослідження встановлено повний зміст первинного (заводського) ідентифікаційного номера ТЗ, а також ознаки його нанесення в умовах підприємства - виробника, власник ТЗ або уповноважена ним особа звертається до Головного сервісного центру МВС України щодо можливості дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ.
За результатами розгляду поданих матеріалів працівниками Головного сервісного центру МВС України складається аргументований висновок, який затверджується керівництвом Головного сервісного центру МВС України щодо дублювання ідентифікаційного номера ТЗ або надається письмова обґрунтована відмова в проведенні такого дублювання (пункт 9.5.6 Інструкції).
Відповідно до п. 9.5.7 Інструкції ТЗ з висновком Головного сервісного центру МВС України, відповідними матеріалами підрозділу внутрішніх справ (довідка про факт незаконного заволодіння та перебування в розшуку ТЗ, довідка про дорожньо - транспортну пригоду тощо) надається до Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» або іншої визначеної МВС спеціалізованої експертної установи, де після проведення необхідної додаткової перевірки ТЗ та документів, що його супроводжують, на металевих невід`ємних складових частинах ТЗ проводиться дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ.
Про дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ власнику або уповноваженій ним особі видається окрема довідка з фототаблицею місць нанесення дублюючих номерів та їх вигляду. Довідка є невід`ємним додатком до висновку експертного дослідження автомобіля (пункт 9.5.8 Інструкції).
Аналогічний порядок застосовується для надання дозволу на присвоєння та нанесення спеціальних індивідуальних ідентифікаційних номерів автомобілів.
Наказом МВС України від 8 жовтня 2007 року за №374 розроблено та затверджено Тимчасовий порядок дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, згідно яких власник транспортного засобу має право звернутися до Головного сервісного центру МВС України з заявою про надання висновків про можливість дублювання ідентифікаційного номеру транспортного засобу, яке проводиться на базі Науково-дослідницького бюро судових експертиз «Сантодор» на підставі дозволу Головного сервісного центру МВС України.
Головний сервісний центр МВС України створений 7 листопада 2015 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ». Він є міжрегіональним територіальним органом Міністерства внутрішніх справ України, який здійснює надання платних і безоплатних послуг, віднесених до компетенції Міністерства внутрішніх справ України, а також бере безпосередню участь у реалізації державної політики у сфері надання таких послуг.
Система сервісних центрів МВС включає Головний сервісний центр, регіональні сервісні центри областей, Автономної Республіки Крим та міст Києва і Севастополя, а також територіальні сервісні центри МВС, які на правах відділів входять до складу відповідних регіональних сервісних центрів.
Одним із завдань сервісного центру МВС є здійснення контролю за відповідністю конструкції, технічного стану, комплектації та обладнання транспортного засобу нормам і стандартам та погодження відповідної нормативно-технічної документації. Виконанням цього завдання до ліквідації займалися органи Державтоінспекції МВС.
Відтак, на момент виникнення спірних правовідносин, чинні положення наказу МВС України від 11.08.2010 №379, яким затверджено Інструкцію про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, підлягають застосуванню відносно відповідача по справі.
Відповідно до висновку 0911/1-Б спеціаліста з дослідження причепа МАЗ 8926 від 11.09. 2018 року вбачається, що на досліджуваному причепі МАЗ 8926, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер відсутній внаслідок того, що він на раму не наносився, а номерна табличка втрачена в процесі експлуатації причепа.
За вказаним номером причепа фактів про його пошкодження (підроблення шляхом його зміни символів клейма номеру кустарним способом) не встановлено, також відсутні будь-які встановлені факти щодо відсутності слідів умисного знищення маркувальних ідентифікаційних позначок, а також відповідність конструкції, марці, моделі й іншим даним, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію, відтак у даному випадку даний автомобіль, підпадає під проведення дублювання первинного ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу Головним сервісним центром МВС.
На зареєстрованих в Україні транспортних засобах дублювання первинних і нанесення присвоєних спеціальних індивідуальних ідентифікаційних номерів (кузова, шасі чи рами) здійснює Науково-дослідне Бюро судових експертиз «Сантодор», виконання якої здійснюється після видачі автовласнику Головним сервісним центром МВС щодо кожного окремого транспортного засобу письмового Висновку (дозволу).
Дублювання первинного і нанесення спеціальних індивідуальних ідентифікаційних номерів проводяться відповідно до вимог Стандарту МВС України СОУ 78-31-001:2017 і допускаються лише в тому випадку, коли трасологічними, а також іншими доступними для фахівців методами і засобами встановити первинний (заводський) ідентифікаційний номер неможливо, а сліди умисного знищення (пошкодження) знаків ідентифікаційного номера відсутні.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі на ім`я ОСОБА_1 , дійсно зареєстрований причіп до вантажного автомобіля марки МАЗ 8926 , 1974 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 12.05.2004року.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
На думку суду, виходячи із правил застосування норм статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закладених у судовій практиці Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах мало місце втручання у право власності позивача на спірний транспортний засіб шляхом обмеження такого права, при цьому, «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав позивача дотримано не було, оскільки добросовісно та у встановленому законом порядку набувши право власності на транспортний засіб, який попередньо пройшов відповідну перевірку, позивач був обмежений у реалізації такого права шляхом відмови у надані висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) номера на транспортний засіб без відповідної правової підстави.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.
Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).
Тобто, висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі є дискреційним повноваженням відповідача.
Відтак позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Водночас суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Крім того, частиною четвертою статті 9 КАС України на суд покладений обов`язок вжити визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.
З врахуванням обставин справи, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог позивача та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо висновку про можливість дублювання (присвоєння та нанесення спеціального індивідуального) ідентифікаційного номера на транспортному засобі з урахуванням висновків суду в даному рішенні.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності своєї бездіяльності, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
вирішив:
Визнати неправомірною відмову Головного сервісного центру МВС щодо надання дозволу на проведення дублювання первинного ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу, причепа МАЗ 8926, 1974 року випуску , колір зелений, номерний знак НОМЕР_2 .
Зобов`язати Головний сервісний центр МВС повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання висновку про можливість дублювання первинного ідентифікаційного номера на транспортному засобі причепа МАЗ 8926, 1974 року випуску, колір зелений, номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням висновків, що викладені в рішенні.
В іншій частині позовних вимог,- відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного сервісного центру МВС України (код ЄДРПОУ № 40109173) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 840 (чотириста двадцять) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова