Справа № 591/5628/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.Справа № 591/5628/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О., м. Суми, повний текст складено 10.11.20 по справі № 591/5628/20 за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Водолаги Дмитра Андрійовича , Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до виконуючого обов`язки заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Водолаги Дмитра Андрійовича, Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0643/80700/20, провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Водолаги Дмитра Андрійовича від 03.09.2020 № 0643/80700/20 у справі про порушення ОСОБА_1 митних правил, закрито провадження у справі про порушення митних правил № 0643/80700/20 відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто зі Слобожанської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2120,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема вимог: Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачем вказані неправдиві відомості щодо країни походження, на підставі чого використано пільгу у сплаті мита з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 4329,14 грн.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також просить вирішити питання, пов`язані зі стадією апеляційного перегляду рішення (витрати на професійну правничу допомогу адвоката) в сумі 2000 грн.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.02.2017 ФОП ОСОБА_1 подано митну декларацію № UA805130000/2017/001815 з метою митного оформлення в режимі "імпорт" товару "напівпричіп триосьовий тентований, що використовувався LECITRAILER. Тип 3Е20SD", що надійшов на адресу ТОВ "ЄВРОТРАНС" від компанії UAB "EMER" (LT-35815, вул.Вейверю, 9В-41, Литва), та переміщувався на підставі рахунку-фактури Serija EMR Nr. 319 від 19.12.2016.

У графі 36 декларації вказана преференція по сплаті мита за кодом 410. Відповідно до Класифікатору звільнень від сплати митних платежів за кодом 410 класифікуються товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС.

У декларації нараховані митні платежі в сумі 23088,80 грн, які сплачуються під час імпорту товарів, що відповідають коду згідно з УКТ ЗЕД (у тому числі, мито 10% та ПДВ 20%) (а.с. 61).

При поданні декларації ОСОБА_1 діяв на підставі договору доручення №102/12 від 16.05.2012, як особа, уповноважена ТОВ "Євротранс" вчиняти декларування товарів, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються Довірителем через митний кордон України та підлягають митному оформленню у митниці (а.с. 67 - 68).

Сумською митницею було ініційовано направлення запиту до митних органів Литви про перевірку достовірності декларацій-інвойсів, зазначених у інвойсах UAB "EMER", зокрема, у рахунку-фактурі Serija EMR Nr. 319 від 19.12.2016.

07.05.2020 ДМС України направила до Слобожанської митниці ДМС лист уповноваженого органу Литви від 23.03.2020. Листом повідомлено, що оскільки експортером "EMER" не були надані документи, що підтверджують статус походження товарів, зазначених у документах про походження, зокрема, у декларації про походження № 319, уповноважений орган не може підтвердити, що товари походять з ЄС (а.с. 71-72).

12.06.2020 ДМС України складено протокол №0643/80700/20 про порушення митних правил ОСОБА_1 , яким встановлено, що декларантом ФОП ОСОБА_1 13.02.2017 заявлено у митній декларації ІМ40ДЕ №805130000/2017/001815 неправдиві відомості щодо походження товару, на підставі чого використано пільгу у сплаті мита з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 4329,14 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України (а.с. 20-22).

03.09.2020 виконуючим обов`язки першого заступника начальника Слобожанської митниці ДМС Водолагою Д.А. прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0643/80700/20, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає суму 12987,42 грн (а.с. 23-25).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували недостовірність відомостей, заявлених позивачем в митних деклараціях, на час подання цих декларацій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст. 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постановах від 06 червня 2018 року по справі № 607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 у справі № 334/1738/16-а (2-а/334/124/16) (адміністративне провадження №К/9901/11461/18) та від 13.12.2018 у справі № 759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/18).

Судовим розглядом встановлено, що в митній декларації № UA805130000/2017/001815 позивачем зазначені відомості щодо країни походження товару, які зазначені в рахунку-фактурі серії Serija EMR Nr. 319 від 19.12.2016, який складено продавцем товару - UAB "EMER".

Як вбачається зі змісту вищевказаного рахунку-фактури, експортер продукції, зазначеної в цьому документі, заявляє про те, що якщо не зазначено інше, країною походження цих товарів є Іспанія (а.с. 29).

Судовим розглядом встановлено, що на час заповнення позивачем декларації митним органом не було визначено, що країною походження товару є не Іспанія, а інше країна.

Щодо повідомлення Митного управління Міністерства фінансів Республіки Литва № 15.7/22) ЗВ-2158 від 23.03.2020 (а.с. 72) про неможливість підтвердження походження товару з ЄС, оскільки експортером "EMER" не були надані документи, що підтверджують статус походження товарів, зазначених у документах про походження, зокрема, у декларації про походження № 0000319, суд апеляційної інстанції зазначає, що документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами походження товару та, відповідно, не доводять наявність у діях особи, що подавала митну декларації до митних органів України умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, одержувача товару та його вартості.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували недостовірність відомостей, заявлених позивачем в митних деклараціях, на час подання цих декларацій. Крім того, позивачем до митного оформлення пред`являлися виключно ті документи, які були надані фірмою постачальником товарів, та їх недостовірність чи недійсність відповідачем не доведена.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей щодо країни походження товару.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На противагу доводам відповідача в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що подаваючи митну декларацію до митниці, позивач користувався лише документами наданими замовником (відсутня об`єктивна сторона) та він відповідно не мав спеціальної мети - ухилитися від сплати митних платежів і зборів (відсутня суб`єктивна сторона).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2020 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить доводів та клопотань щодо зменшення судових витрат, заявлених на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Також, позивачем заявлено клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у розмірі 2000,00 грн за

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції позивачем надано наступні документи: додаткова угода до договору від 15.06.2020, з розрахунком вартості правової допомоги за договором, детальний опис наданих робіт, виконаних адвокатом, квитанцію про сплату винагороди в сумі 2000 грн.

Колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційний розглядом підтверджено правомірність висновків суду першої інстанції та прийнято рішення про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення судових витрат з огляду на їх неспівмірність, в той час як в матеріалах справи документально підтверджено понесені позивачем витрати, судові витрати понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги на стадії апеляційної провадження підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2020 по справі № 591/5628/20 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16Б, ) судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги на стадії апеляційного провадження, в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко