Справа № 420/12926/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №4240-4480/К-02/8-1500/20 від 01.06.2020 року про відмову позивачу у відновленні виплат індексації пенсійного забезпечення та інших встановлених Законом виплат (підвищення до пенсії) та зобов`язання відповідача відновити позивача з 15.04.2020 року (тобто з дня звільнення позивача з роботи в ГУ ДСНС України в Одеській області) виплати індексації пенсійного забезпечення та інші встановлені Законом виплати (підвищення до пенсії), які йому нараховувалися і які він отримував відповідно до Законів України: «Про державні соціальні стандарти та державній соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III, «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, «Про Державний бюджет України на 2010 рік», від 27.04.2010 року №2154-VI та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 і постановами КМУ від 11.03.2009 року №198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» до його оформлення на роботу в Гу ДСНС України в Одеській області 11.03.2019 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою (проіндексованою та з урахуванням інших встановлених Законом виплат) сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому у 2002 році відповідно до статті 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення. Станом на березень 2019 року розмір пенсійного забезпечення позивача становив 6390,90 грн. з якого основний розмір пенсії становив 5994,29 грн., розмір фіксованої індексації становив 368,21 грн., та доплата згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» у розмірі 28,40 грн.

Разом з тим з 11 березня 2019 року по 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 працював в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області. Також позивач зазначив, що за час праці в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області з нього відповідачем утримано певний розмір коштів, з підстав того, що розмір фіксованої індексації та доплата згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» виплачуються лише не працюючим пенсіонерам.

Як зазначає позивач, після звільнення він, як пенсіонер, який не працює звернувся до пенсійного органу із заявою про здійснення індексації призначеної йому пенсії та інших встановлених Законом виплат. Однак, відповідач рішенням від 01.06.2020 року №4240-4480/К-02/8-1500/20 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його заяви.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало до суду відзив на адміністративний позов, який мотивований тим, що позивачу проведено перерахунок пенсії щодо встановлення ознаки як «непрацюючий пенсіонер» з 16.04.2020 року без особистого звернення. Розмір пенсії обчислено при страховому стажі 23 роки 10 місяців і середньомісячному заробітку 6 660,32 грн. згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 21.10.2016 року №202вих-16, та її розмір становить 5994,29 грн.

Також відповідачем зазначено, що п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не передбачено поновлення розміру індексації в разі звільнення.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 23.12.2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 з січня 2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була йому призначена відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% з середнього заробітку з посади слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону військової прокуратури Південного регіону України.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.12.2019 року №3615/К-11 станом на березень 2019 року позивач отримував пенсію за вислу років у розмірі 6390,90 грн., в тому числі: основний розмір пенсії 5994,29 грн., розмір фіксованої індексації 368,21 грн. та доплата згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - 28,40 грн. (а.с.18).

Разом з тим, як вбачається з витягу з наказу (по особовому складу) від 06.03.2019 року №121 о/с ОСОБА_1 з 11.03.2019 року прийнято на посаду провідного фахівця Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління ДСНС України в Одеській області (а.с.21).

Водночас, судом встановлено, що за період роботи в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області, з ОСОБА_1 відповідачем утримано кошти, на підставі того, що позивач не повідомив пенсійний орган про його працевлаштування, оскільки індексація (368,21 грн.) та доплата по бюджету 2010 (28,40 грн.) виплачуються виключно непрацюючим пенсіонерам.

Вказані вище обставини підтверджуються також довідкою про доходи позивача №3055109/1 з якої вбачається, що за період з січня по лютий 2019 року (до місяця в якому позивача оформлено на роботі) він отримував основний розмір пенсії -5994,29 грн., доплату (бюджет 2010) - 28,40 грн., фіксовану індексацію 368,21 грн., що в загальному становило 6390,90 грн., в той час як в подальшому з березня по грудень 2019 року позивач отримував пенсію лише основний розмір пенсії у розмірі 5994,29 грн. (а.с.20).

В подальшому 15.04.2020 року згідно витягу з наказу №39 (по особовому складу) позивача звільнено з роботи в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області за угодою сторін (а.с.22).

Після звільнення позивач 15.04.2020 року звернувся до відповідача зі заявою в якій зазначив про те, що від вказаної дати він є непрацюючим пенсіонером та додав відповідний витяг з наказу про його звільнення (а.с.15).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 01.06.2020 року надано рішення, яке оформлено листом №4240-4480/К-02/8-1500/20 згідно якої повідомлено, що розмір пенсії позивача обчислено при страховому стажі 23 роки 10 місяців (враховано по 12.12.2001) і середньомісячному заробітку 6660,32 грн. згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 21.10.2016 року №202 вих-16, та її розмір становить 5994,29 грн. та зазначено про те, що пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не передбачено поновлення розміру індексації в разі звільнення (а.с.16).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Станом на дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, частина перша якої (в редакції чинній на час призначення пенсії) встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі Закону 1282-ХІІ), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін - показник,що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону України №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, пенсії.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ч.5 ст.2 цього Закону).

З положень ст.3 Закону № 1282-ХІІ вбачається, що індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

За приписами ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка - в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000р. № 2017-III (далі Закон №2017): законами України з метою надання соціальної підтримки населенню. України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до частини 2 ст.19 Закон №2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є Обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Згідно п. 2 цього Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до абз.2 п.4 № 1078, оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Абзацом 4 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку № 1078).

На підставі абз.1 п.5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Пенсія, яку позивач отримує, є об`єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010р. №2154-VI (далі Закон №2154) установлено, що у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1 жовтня - 861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня.- 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Згідно ст.70 Закону №2154 зазначено про право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р. № 198 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян": установити у 2009 році з 1 квітня підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання... (далі - підвищення), у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні, а з жовтня - до 28,4 гривні.

Підвищення здійснюється незалежно від дати призначення (перерахунку) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги) непрацюючим особам, а особам, які одержують пенсію (державну соціальну допомогу) на дітей та/або недієздатних осіб незалежно від одержуваного доходу.

Матеріали справи свідчать, що позивач отримав право на отримання розміру фіксованого індексації у розмірі 368,21 грн. та доплати згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» у розмірі 28,40 грн., ще до моменту оформлення його на роботі, що підтверджується також довідкою про доходи ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Тобто, станом на час призначення позивачу індексації пенсії та інших встановлених Законом виплат (підвищення до пенсії) їх порядок та підстави були визначені в вищеназваних нормативних актах в їх редакції на момент здійснення зазначених індексації та виплат.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняєтеся з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Водночас суд зазначає, що згідно положення пункту 4 постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003р. зазначено що у разі, коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, насамперед індексується оплата праці, стосуються виключно майбутніх індексацій, які будуть проводитися відповідно до Закону за період роботи працюючого пенсіонера і не мають відношення до розмірів індексації пенсії та інших встановлених Законом виплат, які раніше були нараховані та виплачувалися не працюючому пенсіонеру до того, як він оформився на роботу.

Між іншим судом встановлено, що за період роботи позивача в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області, позивачу виплачувалась індексація його грошового забезпечення.

Враховуючи все вищенаведене суд зазначає, що відмовивши рішенням у вигляді листа №4240-4480/К-02/8-1500/20 від 01.06.2020 року позивачу після його звільнення з роботи, а саме 15.04.2020 року у відновленні раніше призначених та виплачуваних йому до оформлення на роботу виплат індексації пенсії та інших встановлених Законом виплат (підвищення до пенсії) як не працюючому пенсіонеру, відповідач порушив конституційне право позивача на соціальний захист та пенсійне забезпечення і самовільно позбавив його права на виплату індексації пенсійного забезпечення та інші встановлені Законом виплати (підвищення до пенсії), яке було надано йому діючими нормативно-правовими актами.

Крім того, право працюючих пенсіонерів після їх звільнення на поновлення виплат індексації пенсії та інших встановлених Законом виплат встановлено ст.ст. 42 та 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІУ.

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини) Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також Європейський суд зазначив, що якщо розмір пенсії зменшено або призупинено її виплати, і це не було пов`язано з будь-якими змінами в особистих обставинах заявника, а внаслідок змін в законодавстві або його правозастосовній практиці, це може призвести до втручання в права, передбачені статтею 1 Протоколу № 1 (BelaneNagy v. Hungary [ВП], § 86).

Так, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ннми на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене, (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 №23- рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/20).

У справах "Стек та інші проти Сполученого Королівства", "Пічкур проти України" ЄСПЛ зазначив, що якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тни, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності "суспільний інтерес"; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить "особистий та надмірний тягар для особи.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та Ns 71378/10) від 26.06.2014 Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п.п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

У рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office ЄСПЛ зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чн інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального, захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

У рішенні КСУ № 5-р/2018 від 22.05.2018р. зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, Ьа якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (4.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб. і

У рішенні КСУ №10-рп/2008 від 22.05.2008р. зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Згідно з позицією КСУ, яка висловлена у рішенні від 04.06.2019р. №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Пунктом 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25.01.2012р. №3-рп/2012 зазначено, що основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання1 соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Отже, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача №4240-4480/К-02/8-1500/20 від 01.06.2020 року про відмову позивачу у відновленні виплат індексації пенсійного забезпечення та інших встановлених Законом виплат (підвищення до пенсії) та зобов`язання відповідача відновити позивачу з 15.04.2020 року (тобто з дня звільнення позивача з роботи в ГУ ДСНС України в Одеській області) виплати індексації пенсійного забезпечення та інші встановлені Законом виплати (підвищення до пенсії), які йому нараховувалися і які він отримував відповідно до Законів України: «Про державні соціальні стандарти та державній соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III, «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, «Про Державний бюджет України на 2010 рік», від 27.04.2010 року №2154-VI та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 і постановами КМУ від 11.03.2009 року №198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» до його оформлення на роботу в ГУ ДСНС України в Одеській області 11.03.2019 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою (проіндексованою та з урахуванням інших встановлених Законом виплат) сумою пенсії.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанцію №0.0..1 року від 23.11.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 878,80 грн. (а.с.49).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору необхідного за подання цього позову у розмірі 840,80 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Водночас, щодо суми 38,00 грн. (878,80 840,80 = 38,00 грн.), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/12926/20 надмірно сплачено судовий збір у розмірі 38,00 грн., суд доходить висновку щодо необхідності повернення надміру сплаченого судового збору ОСОБА_1 .

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №4240-4480/К-02/8-1500/20 від 01.06.2020 року про відмову ОСОБА_1 у відновленні виплат індексації пенсійного забезпечення та інших встановлених Законом виплат (підвищення до пенсії).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити ОСОБА_1 з 15.04.2020 року (тобто з дня звільнення позивача з роботи в ГУ ДСНС України в Одеській області) виплати індексації пенсійного забезпечення та інші встановлені Законом виплати (підвищення до пенсії), які йому нараховувалися і які він отримував відповідно до Законів України: «Про державні соціальні стандарти та державній соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III, «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, «Про Державний бюджет України на 2010 рік», від 27.04.2010 року №2154-VI та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 і постановами КМУ від 11.03.2009 року №198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» до його оформлення на роботу в ГУ ДСНС України в Одеській області 11.03.2019 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою (проіндексованою та з урахуванням інших встановлених Законом виплат) сумою пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Повернути через Управління державної казначейської служби України в м. Одесі Одеської області ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 38,00 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 року від 23.11.2020 року за подання адміністративного позову у справі №420/12926/20.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.