Справа № 240/618/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/618/21
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попова О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, передбаченої ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Порядку затвердженого наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, передбаченої ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Порядку затвердженого наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського".
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.
Відповідач 22.02.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 наказом ГУНП в Житомирській області від 16.11.2018 № 225 о/с було звільнено з органів поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Підставою вказано рапорт ОСОБА_1 від 19.10.2018 (а.с.17).
З наявних у матеріалах справи акту про нещасний випадок форми Н-1 (а.с.17-20) та акту розслідування нещасного випадку від 15.02.2019 форми Н-5 (а.с.13-16) слідує, що майор поліції ОСОБА_1 04.05.2018 звернувся до керівництва із рапортом про проведення службового розслідування за фактом отримання ним травми 12.01.2016 під час виконання службових обов`язків, будучи на посаді старшого інспектора Народицького відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП (а.с.20-27).
Зі змісту висновку комісії встановлено, що психофізіологічною причиною нещасного випадку є травма, отримана внаслідок власної необережності. В наслідок події ОСОБА_1 отримав травму у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку. Нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
18.04.2019 військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" було проведено медичний огляд позивача, за результатами якого встановлено, що захворювання ОСОБА_1 так пов`язане з проходженням служби в поліції, травма пов`язана з виконанням службового обов`язку. Вказано, що позивач є придатним до військової служби .
03.05.2019 позивачу було проведено огляд МСЕК, за результатами якого позивачу встановлено третю групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 03.05.2019 серії 12 ААБ № 548415 (а.с.15)
У зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків, позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги.
Листом від 22.07.2019 ГУНП в Житомирській області розглянуло заяву позивача про отримання одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 у адміністративній справі № 240/11690/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволене частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції і Житомирській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.08.202р рішення суду ЖОАС у справі № 240/11690/19 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення ГУНП в Житомирській облас+і повторно розглянуло питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності.

Листом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.09.2020 №1142/29/105/05-2020 повідомлено позивача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку відсутністю однієї з трьох обов`язкових обставин пункту 3 частини 1 статті 97 Закону, а саме звільнення позивача відбулось не через хворобу, а за власним бажанням (а.с.14).

Позивач вважає таку відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області неправомірною у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Водночас, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов"язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 року у справах №357/1734/17, 373/1188/16-а.

За правилами пункту 7 частини 2 статті 61 Закону №580-VІІІ наявність у особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов"язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Визначення Порядком №4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов"язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №822/1493/18.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 жовтня 2020 року №12-р/2020 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 4 частини першої статті 97 Закону України „Про Національну поліцію" (справа № 3-76/2019) зазначив, що положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги.

Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.

На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету.

Конституційний Суд України також вказав, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголосив, що додержання визначених Законом № 580 вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання.

Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 не суперечать приписам статті 21, частин першої, другої статті 24 Конституції України.

Як слідує з матеріалів справи, позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 16.11.2018 № 225 о/с.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не відноситься до осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 27.01.2021 у справі № 2340/3834/18.

Крім того, враховуючи що позивачу ІІІ групу інвалідності встановлено в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ після його звільнення з органів Національній поліції та у період дії Закону України "Про Національну поліцію", а тому повноваження щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги належить саме територіальному органу поліції за останнім місцем служби позивача. В свою чергу Міністерство внутрішніх справ України повноваженнями розглядати питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги не наділене.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 р. (справа №822/764/18), а також у постановах Верховного Суду від 28.02.2019р. (справа №822/1615/18, від 28.02.2019р. (справа №822/1583/17).

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що протиправних дій відповідачем вчинено не було, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі та на відмову у задоволенні позовних вимог, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул.Старий бульвар, 5/37, м.Житомир, 10008, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 25 лютого 2021 року.

Суддя О.Г. Попова