Справа № 620/2686/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 620/2686/19

адміністративне провадження № К/9901/5180/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Дашутіна І.В., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Чернігівській області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 384 386,67 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

У вересні 2019 року Головне управління ДФС у Чернігівській області звернулось до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №620/2686/19, у якій просило скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 620/2686/19 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі, ухваливши рішення про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в розмірі 384 386,67 грн

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС в Чернігівській області про перегляд за нововиявленими обставинами Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 620/2686/19 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено.

17 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року у справі №2540/2576/18 у задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2020 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року залишено без змін. Отже, з 30 серпня 2020 року податкові зобов`язання, які слугували підставою для стягнення податкового боргу у справі №620/2686/19, стали узгодженими, а тому у відповідача виник обов`язок зі сплати таких зобов`язань.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено повністю з підстав передчасного звернення до суду у зв`язку з неузгодженістю податкового боргу.

При цьому, в якості підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами Головне управління ДПС у Чернігівській області вказує те, що ОСОБА_1 були оскаржені податкові повідомлення-рішення, за наслідком несплати яких і виник спірний у даній справі податковий борг.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року по справі № 2540/2576/18 у задоволенні позовної заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовлено. 30 серпня 2020 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із відсутності у випадку, що розглядається, підстав для перегляду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами, у розумінні статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), оскільки, не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення податкового боргу у справі №620/2686/19 Чернігівський окружний адміністративний суд у рішенні від 11 листопада 2019 року вказав на передчасність заявлених вимог Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області, оскільки податкові повідомлення-рішення оскаржувались в судовому порядку.

Тобто, грошові зобов`язання набули статусу узгоджених лише після прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 30 серпня 2020 року, якою рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року про відмову у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції констатував, що вказані заявником обставини не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору. Також суди зазначили, що обставини, на які посилається заявник як на підстави для перегляду судового рішення, не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України, адже не змінюють установлених судом обставин і не впливають на результат вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, не можуть визнаватися нововиявленими.

Суд звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики Верховного Суду застосування норм права у подібних правовідносинах, як судом касаційної інстанції, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 23 вересня 2020 року у справі №9901/798/18, дійшла висновку, що обставин на які посилались, заявники у заявах про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не існували під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення про перегляд якого подаються заяви, а тому обставини, не є нововиявленими для справи, яка розглядається.

Зважаючи на встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи під час розгляду заяви Головного управління ДПС у Чернігівській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що відмовляючи в задоволенні цієї заяви судом першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, вірно застосував положення статті 361, частини четвертої статті 368 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді І.В. Дашутін

І.Л. Желтобрюх