Справа № 754/793/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/793/18 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати неправомірними дії управління Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію, як учаснику бойових дій із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, із застосуванням та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, починаючи з 17.02.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив про порушення його права на соціальний захист та пенсійне забезпечення безпідставною відмовою в призначені дострокової пенсії, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, щодо відмови в призначенні пенсії, ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», як учаснику бойових дій та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до законодавства та з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 24.02.2021.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 17.02.2017 звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 20.07.2017 № 11171/06, відповідач відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мотивуючи свою відмову тим, що позивачем не було надано до управління документи, передбачені пунктом 4 Порядку № 413, а саме, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщає, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичних операцій, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командир оперативно-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про відправлення у відрядження до районів проведення антитерористичних операцій або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, тому відсутні підстави для призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

Згідно довідки від 27.02.2017, яка також надавалась позивачем до відповідача при зверненні за призначенням пенсії, ОСОБА_1 дійсно у період з 02.12.2015 по 14.01.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Краматорськ Донецької області.

Статус позивача, як учасника бойових дій, підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 , дата видачі 23.02.2016 за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що статус учасника бойових дій позивача підтверджується відповідним посвідченням, яке є чинним та не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 3551-XII та Законом № 1058-IV, зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії.

Натомість, апелянт вважає, що, у даному випадку, у суду першої інстанції взагалі були відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а рішення про відмову у призначенні пенсії дострокової пенсії позивача, є законним та обґрунтованим, адже позивач до заяви додатково не надав документи, передбачені п. 4 Порядку № 413 (на підставі яких було видано посвідчення УБД).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту також - Закон № 1058-IV), право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

За змістом ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. ст. 4, 5 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі по тексту також - Закон № 3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Нормами п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі по тексту також - Закон № 1788-ХІІ), до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з п. 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, участь у бойових діях у воєнний час зараховується до вислуги років із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Згідно з додатком № 2, у довідці про проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку повинно бути зазначено загальну кількість років, місяців і днів такої служби. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону № 3551-XII, також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що статус учасника бойових дій позивача підтверджується посвідченням, виданим 23.02.2016 Військовою частиною НОМЕР_2 серія НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 5 Інструкції про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни та листів талонів на право одержання проїзних квитків безплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості ветеранам війни-військовослужбовцям, які проходять військову службу у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.03.1996 року №87, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.04.1996 року за №193/1218 (чинною на час видачі позивачу посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій), особам, визнаним учасниками бойових дій (пункти 2, 4, 11, 13, 14, 15 статті 6 Закону №3551-XII), посвідчення видаються на підставі раніше виданих посвідчень, довідок, виданих органами Міноборони, МВС, СБ, МЗС.

З урахуванням наведеного, слідує, що, оскільки посвідчення учасника бойових дій, видане позивачу не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 3551-XII та Законом № 1058-IV зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії, а пенсійний орган не мав підстав вимагати від позивача документів, саме на підставі яких було видано йому посвідчення учасника бойових дій, адже перевірка такого статусу та звірка з документами не є повноваженнями відповідача. Лише у разі наявності певних сумнівів чи зазначення недостовірних даних у поданих особою документах, відповідач має змогу надсилати уповноваженим органам запити, листи на уточнення даних, проте не самостійно вимагати від особи їх надання для перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком згідно вимог, як учаснику бойових дій, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV є невиправданими та протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко