Справа № 540/4085/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4085/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айхал" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айхал" (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління (далі-відповідач), в якому просить скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.11.2020р. №171777.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2020 року службовими особами Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 232089, яким зафіксовано порушення транспортним засобом, який належить ТОВ "Айхал", абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з вантажних перевезень без оформлених документів передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - не оформлений щоденний реєстраційний листок обліку режиму праці і відпочинку водія за 05-06 вересня 2020 року.

03.11.2020 року без виклику та без участі представника позивача Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки Херсонська область розглянуто справу про порушення законодавства на автомобільному транспорті на підставі чого винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 171777 та накладено на позивача штраф у розмірі 1700 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, позивач зазначає, що 09-10.09.2020 року позивач здійснював автоперевезення вантажу, власним вантажним автомобілем "Рено Магнум" НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 На 56 км. автомобільної дороги Н-10 Стрий - Івано-Франківськ-Чернівці автомобіль позивача був зупинений службовими особами відповідача. Після огляду всіх наданих водієм документів службові особи Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про будь-які порушення законодавства при перевезенні вантажів автомобільним транспортом водія ОСОБА_1 не повідомляли, а відтак водій навіть не знав, що відносно нього складено акт. В акті та оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив приписи абзацу 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання послуг з вантажних перевезень без оформлених документів передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: не оформлений щоденний реєстраційний листок обліку режиму праці і відпочинку водія за 05-06 вересня 2020 року.

Позивач зазначає, що згідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Позивача, затвердженого колективом загальних зборів 01.04.2019 року, на підприємстві для водіїв встановлена 40-годинна тривалість робочого часу на тиждень з п`ятьма 8-годинними робочими днями та двома вихідними в суботу та неділю.

Відповідно до даних техокарт, ОСОБА_1 почав своє відрядження у понеділок 07.09.2020 року за напрямком Каховка (Херсонська область) - Голованівськ (Кіровоградська область). Потім продовжив рейсом у вівторок 08.09.2020 року за напрямком Голованівськ (Кіровоградська область) - Березівка (Одеська область). Після чого у середу 09.09.2020 року - Березівка (Одеська область) - Миколаїв, далі рейс у четвер 10.09.2020 року - Миколаїв - Тернопіль (під час якого саме і був зупинений службовими особами Укртрансбезпеки), та 11.09.2020 року, у п`ятницю, за напрямком Тернопіль - Каховка (Херсонська область) ОСОБА_1 повернувся додому.

Таким чином, твердження відповідача про те, що водієм не заповнено щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці і відпочинку за 05- 06 вересня 2020 року є необґрунтованим, адже п`яте та шосте вересня 2020 року - це вихідні дні субота та неділя, тому ОСОБА_1 в ці дні перебував на відпочинку та жодних перевезень не здійснював.

Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.12.2020р. вказаний позов залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 06.01.2021р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлений 15-ти денний строк з дня вручення ухвали суду для надання відзиву на позовну заяву та зобов`язано відповідача у цей же строк надати до суду засвідчені належним чином копії оскаржуваної постанови та усіх наявних документів на підставі яких її прийнято.

Ухвала суду направлена на адресу відповідача та отримана останнім 14.01.2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням №259. Разом з тим, станом на день ухвалення даного рішення відповідач не виконав ухвалу суду щодо надання доказів, як і не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву.

При цьому хвалою від 06.01.2021р. відповідачу роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст.159 КАС України).

З огляду на викладене, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини, судом встановлено наступне.

09-10.09.2020 року ТОВ "Айхал" здійснювало автоперевезення вантажу, вантажним автомобілем "Рено Магнум" НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який офіційно працевлаштований водієм в ТОВ "Айхал", відповідно до ТТН № АБ 00025378 від 09.09.2020 року.

10 січня 2020 року співробітниками Державної служби України з безпеки на транспорті на 56 км. автомобільної дороги Н-10 Стрий - Івано-Франківськ-Чернівці проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом "Рено Магнум" НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.09.2020р. №232089, в якому зафіксоване порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", що полягає у наданні послуг вантажних перевезень без оформлених документів, передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме не оформлений щоденний реєстраційний листок обліку режиму праці і відпочинку водія за 05-06.09.2020р.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №171777 від 03.11.2020р., відповідно до якого відносно Товариства застосовано штраф у сумі 1700 грн. за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ст.60 цього ж Закону.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови, Товариство звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Приписами ч.1 ст.2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 р. № 2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п.2, 17 п.5 Положення № 103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення № 103).

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку встановлює Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 N 340 (далі-Положення).

Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року N 1567.

Відповідно до п.2.2 Положення нормальна тривалість робочого часу водіїв не повинна перевищувати 40 годин на тиждень.

Для водіїв, у яких встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує Перевізник за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з додержанням установленої тривалості робочого тижня.

Для водіїв, у яких встановлено шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем, тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин.

Напередодні вихідних днів тривалість роботи при шестиденному робочому тижні не може перевищувати 5 годин.

Напередодні святкових і неробочих днів тривалість роботи водіїв скорочується на одну годину як при п`ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні.

Тривалість роботи (зміни) водія у нічний час скорочується на одну годину.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "Айхал", затвердженого загальними зборами трудового колективу ТОВ "Айхал" 01.04.2019р. на підприємстві встановлено п`ятиденний робочий тиждень з вихідними у суботу та неділю.

Відповідно до розділу 6 Положення облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

При цьому, відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що ні ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ані норми Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів не містить вимоги про наявність у водія такого документу, як "щоденний реєстраційний листок обліку режиму праці і відпочинку". При цьому, Положенням встановлені такі види документів обліку робочого часу і відпочинку, як табель обліку використання робочого часу, графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Також водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача був обладнаний тахографом.

Окремо суд звертає увагу на те, що 05 та 06 вересня 2020р. були вихідними днями (субота та неділя) та згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "Айхал" Товариство не працювало, у водіїв - вихідні дні.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість накладення такого штрафу, наявність порушення позивачем вимог законодавства, за яке його притягнуто до відповідальності, дотримання процедури проведення перевірки, тощо.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами обов`язок позивача мати такі документи, як щоденний реєстраційний листок обліку режиму праці і відпочинку водія за 05-06.09.2020р.

Отже, належні та допустимі докази обставин, за які до позивача застосовано відповідальність передбачену абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить конкретної норми законодавства, за порушення якої до відповідача застосовано адміністративно-господарський штраф.

Окремо суд зауважує, що пунктами 27, 28 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

З наведених норм законодавства вбачається, що на відповідача покладений обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання, за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту повідомлення уповноваженої особи позивача про час і місце розгляду справи, що порушило відповідне право позивача бути присутнім під час вирішення питання щодо застосування відносно нього адміністративно-господарського штрафу. Натомість позивачем зазначається, що справу було розглянуто без повідомлення позивача та без участі останнього.

У силу положень ст.77 КАС України, саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та обставини справи, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям, встановленим ст.2 КАС України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд зауважує, що частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення та фактично визнав позовні вимоги.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат, підтверджених доказами, здійснюється відповідно до ст.139 КАС України. Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Айхал" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову №171777 від 03 листопада 2020 року, відповідно до якої відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Айхал" застосовано штраф у розмірі 1700 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області (73000, м. Херсон, Бериславське шосе 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Айхал" (74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куликівська, буд.160, кв.36, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 113070200