Справа № 756/11513/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Крамара Романа Петровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Крамара Р.П., Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову АР № 898822 від 06 лютого 2020 року, а також закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Автомагістраль-Південь» не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки несе відповідальність виключно перед замовником, яким є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, а ОСОБА_1 її відповідальною посадовою особою

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» укладено договір № ЕУ-А-3 на закупівлю послуг: 63710000-9 Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова є правомірною, а підстави для її скасування відсутні, оскільки на вказаній ділянці дороги саме позивач є відповідальною особою за порушення п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, інспектор УПП в Дніпропетровській області Крамар Р.П. 06 лютого 2020 року виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої позивач порушив вимоги ПДР, а саме 23.01.2020 у ході обстеження автомобільної дороги Т- 0432 «Божедарівка- Малософіївка - Нікополь» 56 км+330 км було виявлено, будучи посадовою особою не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості та вибоїн, а за неможливості це зробити не вжив своєчасних заходів з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху по ній, чим порушив вимоги п. 3.11, 3.12 ДСТУ 3587-97, ПКМУ № 198 від 30.03.1994 п.11, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 1 020,00 гривень.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, позивач не надав жодного доказу на спростування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно- кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Державний стандарт України 3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», затверджений наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організацій дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 3.11, п.3.12 ДСТУ 3587-97 відновлення дорожнього одягу у разі розриття проїзної частини вулиць і доріг необхідно здійснювати негайно після засипання і ущільнення грунту в розритті. До відновлення дорожнього одягу місце розриття і підходи до нього повинні бути огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Засміченість дорожнього покриття вулиць і доріг населених пунктів не повинна перевищувати значень, зазначених у таблиці 5.

Відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого частиною 1 статті 140 КУпАП, полягає у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Суб`єктами правопорушень, передбачених частиною 1 статті 140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утримані автомобільних доріг, зокрема, своєчасному та якісному виконані експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійному контролюванні експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а у разі неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками тощо.

За приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що позивача, начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що останній не вжив своєчасних заходів з ремонту проїзної частини, а за неможливості це зробити не застосував своєчасні заходи з огородження та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху по ній.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування є складовою Єдиної транспортної системи України і задовольняють потреби суспільства в автомобільних пасажирських і вантажних перевезеннях. Автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації. Автомобільні дороги загального користування, які у зв`язку з розширенням меж територій міст стають частиною їх вулично-дорожньої мережі, можуть передаватися безоплатно в комунальну власність за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

З приписами статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 5) цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; 6) санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення; 7) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29 липня 2019 року №240, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області (далі - Служба) заснована на державній власності і належить до сфери управління ДЕРЖАВНОГО АГЕНТСТВА АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ УКРАЇНИ, яке відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ УКРАЇНИ.

Пунктом 2.2. Положення визначено, що основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів.

Відповідно до п. 2.3.2. Положення одним із основних напрямків діяльності Служби є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг та їх складових.

Пунктами 6.1.8., 6.1.9. Положення передбачено, що Служба має право передавати підрядним підприємствам, установам та організаціям, з якими укладаються відповідні договори, автомобільні дороги, що закріплені за Службою (обліковуються на її балансі) в експлуатаційне утримання на період дії договору; делегувати підрядним підприємствам, установам та організаціям, з якими укладаються договори, повну безумовну майнову, іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху.

Разом з тии, з матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2019 року між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» укладено договір № ЕУ-А-3 на закупівлю послуг: 63710000-9 Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області) (далі - Договір).

Відповідно до умов п.1.1. Договору виконавець зобов`язується у порядку та на умовах визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в Дніпропетровській області, згідно технічного завдання за рахунок державних коштів та в обумовлений цим договором термін.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що експлуатаційне утримання повинно здійснюватись відповідно, але не виключно, до, зокрема, ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану.

Пунктом 1.5 Договору обумовлено, що Виконавець приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Дніпропетровській області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Замовника, у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про дорожній рух».

На період дії договору та протягом гарантійного періоду, Виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» та норм глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання автомобільної дороги, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини Виконавця (п. 1.11. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. Виконавець несе відповідальність в тому числі за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; ненадання, несвоєчасне або неналежне надання послуг відповідно до планів-завдань та/або актів дефектів Замовника передбачених договором; перед третіми особами, в тому числі, щодо відшкодування шкоди, завданої ДТП, відповідно до вимог чинного законодавства. Виконавець несе відповідальність за дотриманням всіх необхідних правил санітарної та протипожежної безпеки, правил охорони праці, а також за техніку безпеки під час надання послуг (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Згідно з пунктом 10.1 Договору останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року.

Тобто, за вказаним Договором відповідальність за невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху несе саме ТОВ «Автомагістраль-Південь».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у даному випадку, не суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 140 КУпАП.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових відстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду - скасувати, прийнявши нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно квитанції № 0.0. від 06 жовтня 2020 року було сплачено судовий збір за подання позову у сумі 420,40 грн. та згідно квитанції № 0.0..1 від 28 січня 2021 року сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у сумі 630,60 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Крамара Романа Петровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати прийняту Інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Крамарем Романом Петровичем постанову серії АР № 898822 від 06 лютого 2020 року.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (, адреса: 49101, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов