Справа № 200/9385/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Справа№200/9385/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання - Кабановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) про визнання дій неправомірними, визнання неправомірним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування до страхового (загального) стажу періодів з 01.09.1984 по 09.11.1985, з 03.12.1993 по 06.01.1999, з 20.12.1999 по 21.03.2003, з 01.03.2010 по 01.01.2011;

визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування його заробітку за період роботи з 01.03.2010 по 01.01.2011 під час обрахунку розміру пенсії за віком;

визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 82 від 08.09.2020 про перевід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі втретє розглянути заяву № 707 від 03.02.2020 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зарахуванням до страхового (загального) стажу періодів роботи з 01.09.1984 по 09.11.1985, з 03.12.1993 по 06.01.1999, з 20.12.1999 по 21.03.2003, з 01.03.2010 по 01.01.2011 та з урахуванням заробітку за період з 01.03.2010 по 01.01.2011.

В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 в адміністративній справі № 200/1790/20-а відповідача зобов`язано повторно розглянути його заяву від 03.02.2020 № 707 про перевід з одного виду пенсії на інший.

Рішенням відповідача від 08.09.2020 № 82 його переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 03.02.2020. Розмір пенсії за віком складає 5814,76 грн. із розрахунку 17314,59 (середній заробіток позивача)* 0,33583(коефіцієнт стажу).

Вважає, що при розрахунку пенсії за віком відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу період його підприємницької діяльності з 03.12.1993 по 06.01.1999, періоди навчання у середньому і вищому навчальних закладах з 01.09.1984 по 09.11.1984 та з 20.12.2002 по 21.03.2003 відповідно, період його роботи з 01.03.2010 по 01.01.2011 у ВП «Шахта «Україна» у якості помічника директора з правових питань та не враховано заробіток за вказаний період при призначенні пенсії за віком.

Вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що 03.02.2020 позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 707 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 05.02.2020 № 707 йому відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 8 років.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 в адміністративній справі № 200/1790/20-а зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2020 № 707, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 13.12.2019 по 31.12.2019.

На виконання вказаного рішення відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 03.02.2020 № 707 та переведено останнього на пенсію за віком.

Щодо незарахування періоду підприємницької діяльності позивача з 03.12.1993 по 01.02.1999 відповідачем зазначено, що у трудовій книжці позивача відсутні будь-які записи про здійснення ним у зазначений період підприємницької діяльності і не надано документів, що підтверджують застосування спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

Періоди навчання позивача з 01.09.1984 по 29.05.1996 у Селидівському гірничому технікумі та з 20.12.2002 по 21.03.2003 у Міжрегіональній академії управління персоналом відповідачем не зараховано до його страхового стажу, оскільки ці періоди навчання не зазначено у його трудовій книжці, а уточнюючих довідок позивачем не надано.

Підставою для незарахування періоду роботи позивача з 01.03.2010 по 01.01.2011 до його страхового стажу стала несплата підприємством-страхувальником в зазначений період страхових внесків.

Щодо доводів позивача в частині неврахування при обчисленні пенсії за віком його заробітку за період з 01.03.2010 по 01.01.2011 відповідачем заперечень не наведено.

Відповідач вважає свої дії та рішення правомірними і просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2020 розгляд даної адміністративної справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 17.12.2020.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викладені обставини аналогічні змісту позовної заяви.

17.12.2020 підготовче засідання у справі відкладено на 18.01.2021.

Ухвалою суду від 18.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті на 16.02.2021.

В зазначений день учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

03.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме, як вбачається з матеріалів справи, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.09.2020 № 82 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 200/1790/20-а позивачеві проведено перерахунок пенсії по інвалідності, загальний страховий стаж позивача, на думку відповідача, склав 43 роки 03 місяці 27 днів.

Тим же рішенням на виконання рішення суду позивача переведено на пенсію за віком, загальний стаж позивача, на думку відповідача, склав 33 роки 07 місяців 27 днів.

Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, останній з 13.05.2003 по 13.12.2019 працював на ДВАТ «Шахта «Україна» ДХК «Селидіввугілля» (нак. 143 к від 28.11.2003), яке станом на 13.12.2019 мало назву ДП «Селидіввугілля», в якості помічника директора з правових питань.

Суд зазначає, що у трудовій книжці відсутні записи щодо діяльності позивача у періоди до 09.11.1985, з 03.12.1993 по 31.01.1999, з 20.12.2002 по 12.05.2003.

При цьому, суд приходить до висновку, що у прохальній частині позову позивачем допущено помилку щодо періоду його діяльності з 20.12.1999 по 21.03.2003, оскільки позовні вимоги, як вбачається зі змісту позовної заяви, обґрунтовано саме за період з 20.12.2002 по 21.03.2003, у зв`язку з чим суд розглядає справу в цій частині з урахуванням зазначеного.

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, під час розрахунку стажу позивача, зокрема, враховано період його роботи з 09.11.1985 по 01.11.1987. Жодних періодів роботи позивача до 09.11.1985 відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано.

Періоди роботи позивача з 03.12.1993 по 06.01.1999, з 20.12.2002 по 21.03.2003 та з 01.03.2010 по 01.01.2011 не зараховано до страхового стажу позивача.

Згідно листа Селидовської ДПІ ГУ ДПС у Донецькій області від 23.09.2020 №74084/10/05-99-57 позивач у період з 12.04.1993 по 06.01.1999 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Відповідно до архівних витягів Новогродівської міської ради від 22.09.2020 №111, №112 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.04.1993 по 06.01.1999 (а.с. 23-24).

Як вбачається з диплому, виданого Селидівським гірничим технікумом, серії НТ №806055 від 26.12.1989, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач у період з 1984 року по 26.12.1989 проходив навчання у зазначеному навчальному закладі та отримав спеціальність гірничого техніка-електромеханіка (а.с. 16).

Відповідно до диплома, виданого Міжрегіональною Академією управління персоналом, від 21.05.2003 серії КВ № 22441270, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач у 2003 році закінчив навчання у зазначеному ВНЗ та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» і здобув кваліфікацію юриста (а.с.14). Відповідно до додатку до вказаного диплому, позивач проходив навчання в Міжрегіональній Академії управління персоналом з 10.12.2001 по 21.03.2003.

Згідно витягу з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, підприємством-страхувальником ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» (код 33621573) у період з березня 2010 року по грудень 2010 року включно позивачеві нараховувалась заробітна плата, проте не сплачувались страхові внески.

Як вбачається з довідки № 463, виданої ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», від 05.10.2020 вих. № 1-2162, станом на 05.10.2020 страхові внески, нараховані і утримані із заробітної плати позивача у період з 01.03.2010 по 31.12.2010 перераховано до Пенсійного Фонду України в повному обсязі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Пенсія за віком чоловікам призначається після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 26 років (абз. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

В силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року за № 28-2 (далі - положення), серед основних завдань управління є, зокрема, завдання призначати (здійснювати перерахунок) і виплату пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Відтак, тільки Пенсійний фонд (та його структурні підрозділи) наділені повноваженнями щодо призначення/відмови у призначенні пенсії з прийняттям відповідного рішення з повним мотивуванням періодів зарахування або відмови у зарахуванні до стажу періодів роботи.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, після отримання заяви позивача про призначення пенсії/переведення з одного виду пенсії на інший відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду навчання та роботи з урахуванням записів у трудовій книжці заявника та додатково поданих ним документів, що підтверджують факт і періоди трудової діяльності, записи щодо яких відсутні у трудовій книжці.

Як вбачається з рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.09.2020 № 82 на виконання рішення суду позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, загальний стаж позивача, на думку відповідача, склав 33 роки 07 місяців 27 днів, в тому числі за Списком № 1 - 08 років.

Втім, зміст вказаного рішення свідчить про те, що відповідачем не наведено обґрунтувань з посиланням на норми чинного законодавства щодо незарахування спірних періодів навчання і роботи позивача до його страхового стажу.

Проте, судом встановлено, як зі змісту позовної заяви і відзиву на неї, так і з матеріалів справи зокрема, що записи щодо періодів діяльності позивача до 09.11.1985, з 03.12.1993 по 06.01.1999, з 20.12.2002 по 21.03.2003 у трудовій книжці відсутні. Позивачем не надано суду жодного належного доказу в підтвердження факту подання ним відповідачеві уточнюючих довідок щодо цих періодів при зверненні із заявою від 03.02.2020 № 707 і в подальшому, а також повідомлення відповідача про наявність додаткових періодів трудової діяльності, щодо яких відсутні записи у трудовій книжці.

Зазначене також підтверджується наявними в матеріалах справи довідками № 463 від 05.10.2020, № 74084/10/05-99-57 від 23.09.2020, №№ 111, 112 від 22.09.2020, на які вже суд робив посилання у цьому рішенні.

Таким чином, враховуючи наведене, суд не приймає до уваги посилання позивача на протиправність бездіяльності відповідача в частині невитребування уточнюючих довідок щодо зазначених періодів діяльності і протиправності його дій та рішення в частині незарахування цих періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача.

Завданням адміністративного судочинства, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, захисту підлягають права та інтереси особи, в даному випадку позивача, які на час звернення до суду вже порушені суб`єктом владних повноважень і щодо яких виник спір.

Отже, варто зауважити, що лише після подання позивачем уточнюючих довідок про періоди його діяльності до 09.11.1985, з 03.12.1993 по 06.01.1999, з 20.12.2002 по 21.03.2003, записи щодо яких у трудовій книжці відсутні, у відповідача виникне обов`язок розглянути їх по суті і прийняти рішення, передбачене діючим законодавством. Саме після цього, у разі незгоди з прийнятим рішенням, між сторонами виникне спір, а у позивача - право на звернення до суду, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині періоду роботи позивача з 01.03.2010 по 01.01.2011 та неврахування його заробітку за цей період під час обчислення пенсії, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, останній з 13.05.2003 по 13.12.2019 працював на ДВАТ «Шахта «Україна» ДХК «Селидіввугілля» (нак. 143 к від 28.11.2003), яке станом на 13.12.2019 мало назву ДП «Селидіввугілля», в якості помічника директора з правових питань.

Отже, період роботи позивача з 01.03.2010 по 01.01.2011, який дає право на перерахунок пенсії, підтверджений записами у його трудовій книжці.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що через відсутність відомостей про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.03.2010 по 01.01.2011, оскільки несплата роботодавцем позивача страхових внесків не може бути перепоною для зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу і перерахунку пенсії.

За таких обставин суд вважає, що не зарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.03.2010 по 01.01.2011 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» через несплату страхових внесків підприємством-роботодавцем і неврахування його заробітку за цей період часу при обчисленні пенсії є протиправним, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

При цьому, як вбачається з довідки № 463, виданої ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», від 05.10.2020 вих. № 1-2162, станом на 05.10.2020 страхові внески, нараховані і утримані із заробітної плати позивача у період з 01.03.2010 по 31.12.2010, перераховано до Пенсійного Фонду України у повному обсязі.

Тотожна правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року, постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт роботи в період з 01.03.2010 по 01.01.2011 в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» у якості помічника директора з правових питань, а, отже, пенсійний орган не мав правових підстав не зараховувати цей період до страхового стажу позивача та не враховувати його заробіток за цей період при перерахунку пенсії, у зв`язку з чим рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №82 від 08.09.2020 в зазначеній частині не відповідає законодавству України, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, дії відповідача щодо незарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача та неврахування його заробітку за цей період при перерахунку пенсії також підлягають визнанню протиправними, оскільки вони передували і знайшли своє відображення у прийнятому спірному рішенні.

Щодо обраного судом способу захисту порушеного права позивача, слід зауважити, що останній у позові просить суд визнати протиправним і скасувати у повному обсязі зазначене рішення відповідача.

Проте, спірне рішення відповідачем прийнято на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 у справі № 200/1790/20-а, яке ухвалене за результатом розгляду відповідного позову позивача і направлене на захист і поновлення порушених прав останнього.

Таким чином, скасування спірного рішення у повному обсязі призведе учасників спірних правовідносин у початковий стан, а, отже, і до порушення законних прав позивача.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача переглянути заяву позивача № 707 від 03.02.2020 з урахуванням висновків суду є належним способом відновлення його порушеного права.

Слід зауважити, що при перегляді заяви відповідачу слід врахувати до страхового стажу позивача період його роботи в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 01.01.2011 і його заробіток за цей період під час обрахунку розміру пенсії за віком.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією №0.0..1 від 06.10.2020, позивач за подання адміністративного позову сплатив 840,80 грн. судового збору.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 257, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) про визнання дій неправомірними, визнання неправомірним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоду його роботи в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 01.01.2011.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) щодо неврахування заробітку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01.03.2010 по 01.01.2011 під час обрахунку розміру пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) № 82 від 08.09.2020 про перевід ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком в частині незарахування до його страхового стажу періоду роботи в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 01.01.2011 і неврахування його заробітку за цей період під час обрахунку розміру пенсії за віком.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) переглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) № 707 від 03.02.2020 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2021 року, його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 16 лютого 2021 року.

Суддя С.В. Ушенко