Справа № 200/12103/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. Справа№200/12103/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцезнаходженням: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування позивачу до загального страхового стажу період роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, що складає 5 років 1 місяць 22 дні;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, що складає 5 років 1 місяць 22 дні;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням доходів до страхового стажу за періоди роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, а саме з 01 жовтня 2020 року.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 30 вересня 2020 року звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та 01 жовтня 2020 року їй призначено пенсію. Проте, у листопаді 2020 через веб-портал Пенсійного фонду зі свого кабінету довідалась, що при призначенні пенсії їй не зараховано період роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, що складає 5 років 1 місяць 22 дні, що підтверджується розрахунком по стажу та довідкою ОК-5, які сформовані відповідачем. Згідно розрахунку по стажу, позивач має загальний стаж роботи, який врахований відповідачем, по 30 червня 2015 року, тобто 31 рік 3 місяці 6 днів.

Довідкою ОК-5, яка сформована відповідачем, підтверджується, що позивачу нараховувалася заробітна плата, але підприємство не здійснювало обчислення страхових внесків, проте позивач дійсно працював у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, отримує пенсію в меншому розмірі, а тому звернулась до суду із даним позовом, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В межах встановленого судом строку через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, страховий стаж, за який сплачено страховий внесок підприємством ПрАТ Азовзагальмаш враховано по 30 червня 2015 року. Отже, відповідач вважає, що не має законних підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу за період роботи в ПрАТ Азовзагальмаш з 01 червня 2015 рік по 22 вересня 2020 року, у зв`язку з несплатою страхових внесків згідно статті 24 Закону № 1058. У зв`язку з чим, відповідач вважає, що діяв правомірно, на підставі чого просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 6-7).

Як свідчать матеріали справи, позивач в період часу з 05 січня 2011 року по 22 вересня 2020 року працювала на ПрАТ Азовзагальмаш, що підтверджується копією трудової книжки (арк. справи 63-64).

30 вересня 2020 року позивач звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та 01 жовтня 2020 року їй призначено пенсію (арк. справи 9).

У листопаді 2020 через веб-портал Пенсійного фонду зі свого кабінету позивач довідалась, що при призначенні пенсії їй не зараховано період роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, що складає 5 років 1 місяць 22 дні, що підтверджується розрахунком по стажу та довідкою ОК-5, які сформовані відповідачем. Згідно розрахунку по стажу, позивач має загальний стаж роботи, який врахований відповідачем, по 30.06.2015, тобто 31 рік 3 місяці 6 днів (арк. справи 10-11).

Позивач не погодившись із стажем роботи, який враховано відповідачем для призначення пенсії, звернулася до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", далі від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058-IV визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 № 1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 статті 20 Закону України № 1058-IV визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску законом покладено на страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі 490/12392/16-а.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що позивач не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів. Обов`язок щодо сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, а тому наявність заборгованості по її сплаті не може бути підставою обмеження реалізації позивача права на перерахунок пенсії.

Так, позивач у позові зазначає, що 30 вересня 2020 року вона звернулась із заявою про призначення пенсії за віком через веб-портал Пенсійного фонду, що підтверджується рішенням про призначення пенсії з роздруківкою з особистого кабінету (арк. справи 9).

З листа відповідача: ІКІС ПФУ: Підсистеми призначення та виплати пенсії позивача вбачається, що заява позивача про призначенні пенсії була розглянута та позивачеві зарахований період роботи на ПрАТ Азовзагальмаш з 05 січня 2011 року по 30 червня 2015 року включно (арк. справи, зв. бік 32).

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З дослідження наданих документів, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання стосовно призначення пенсії за заявою позивача, відповідачем без урахування всіх обставин лише частково зарахований стаж позивачеві на ПрАТ Азовзагальмаш, а саме з січня 2011 року по 30 червня 2015 року. Подальший період роботи позивача до стажу їй не зараховані, що на думку суду є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецькій області безпідставно не вирішено питання стосовно зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на ПрАТ Азовзагальмаш починаючи з 01 липня 2015 року.

З огляду на наведене, на думку суду слід зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням страхового стажу за періоди роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, а саме з 01 жовтня 2020 року.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840, 80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату від 18 грудня 2020 року (арк. справи 5).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача, тобто у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцезнаходженням: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням страхового стажу за періоди роботи у Приватному акціонерному товаристві Азовзагальмаш з 01 липня 2015 року по 22 вересня 2020 року, а саме з 01 жовтня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот вісімдесят гривень 80 копійок) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 25 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко