Справа № 458/37/21
Суддя: Коліщук З. М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 458/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Матківської Р.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

19.01.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП 18 № 851090 від 09.10.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 09.10.2020 інспектором ВБДР УПП Сташкевич А.М. винесено постанову серії ДП18 № 851090 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП та визначено покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1020 грн), а тому просить позов задовольнити, скасувати постанову серії ДП18 № 851090 від 09.10.2020 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 21.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав відсутності клопотання про поновлення строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, несплати відповідного судового збору та неподання до суду копії оскаржуваної постанови.

26.01.2020 позивач ОСОБА_1 усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 27.01.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Так, відповідно до статей 162-164, 261 КАС України відповідачеві встановлено строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Проте, відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

У судове засідання 24.02.2021 позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, зокрема постанову серії ДП18 № 851090 від 09.10.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, судом встановлено, що у ній міститься запис, що ОСОБА_1 від підпису постанови відмовився, копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 11658 від 19.10.2020, проте в матеріалах справи відсутні відомості про її отримання ОСОБА_1 та відповідачем не спростовано його твердження, що з даною постановою ознайомився лише 18.01.2021, а тому вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до суду, слід поновити такий строк на підставі ч. 1 ст. 121 КАС України, оскільки він пропущений позивачем з поважної причини.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 09.10.2020 інспектор ВБДР УПП у Львівській області ДПП НП України Сташкевич А.М. виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії ДП18 № 851090 за те, що він, будучи посадовою відповідальною особою за експлуатаційний стан вулично-шляхової мережі, порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п.1.5 , ДСТУ 3587-97, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн.

Згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При оформленні поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вони користуються вимогами КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі -Інструкція № 1395).

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, про порушення правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини перша статті 140. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, пунктом 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП, до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, зокрема, п.1 про пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконання влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», приписи Державтоінспекції про усунення недоліків, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху повинні направлятися до власника доріг, який у свою чергу передбачає виконання зазначених у приписах робіт у плані-завданні і направляє дочірньому підприємству чи іншій підрядній організації для виконання з одночасним фінансуванням виниклих додаткових робіт.

Судом встановлено, що дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є підприємством, що здійснює роботи по ремонту та утриманню автодоріг виключно на договірній основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Львівській області.

Філія «Турківська ДЕД» є відокремленим підрозділом ДП «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», начальником якої є позивач ОСОБА_1 та який, виходячи з його посадових обов`язків (арк. справи 22-23), не приймає рішення щодо ремонту і утримання автомобільних доріг, що є виключною компетенцією їх балансоутримувачів органів державного управління автомобільними дорогами загального користування, яким є Служба автомобільних доріг у Львівській області, а фактично є виконавцем наказів, розпоряджень, в тому числі виконавцем робіт, вказаних у планах-завданнях виконання першочергових робіт в межах передбаченого фінансування за кошти експлуатаційного утримання з державного бюджету, ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ДП «Львівський облавтодор».

Також, дослідивши у судовому засіданні представлені позивачем плани-завдання виконання першочергових робіт в межах передбаченого фінансування на червень-жовтень 2020 року за кошти експлуатаційного утримання з державного бюджету та постанову серії ДП18 № 851090 від 09.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, судом встановлено, що недоліки експлуатаційного стану автодороги Н-13 км 71+945+146+204, які вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення, не включені у перелік, які потребують усунення чи виконання у планах-завданнях виконання першочергових робіт в межах передбаченого фінансування на червень-жовтень 2020 року, тобто в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за недодержання лише тих правил, забезпечення виконання яких належить до їх службових обов`язків.

Таким чином, позивач начальник філії «Турківська ДЕД» ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не наділений організаційно-розпорядчими функціями, окрім виконання на договірній основі замовлень Служби автомобільних доріг у Львівській області.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративною відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що поліцейським при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення не були з`ясовані вказані обставини, а також не надано суду будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із норм викладених у ст. 77 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП

Враховуючи те, що позивач при поданні позовної заяви до суду сплатив судовий збір в сумі 454 грн та позов задоволений повністю, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 20, 44, 229, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 851090 від 09.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення в розмірі 1020 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19. Повний текст рішення складено та підписано 24 лютого 2021 року.

Суддя З.М. Коліщук