Справа № 640/1202/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ № 640/1202/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна»
доГоловного управління ДПС у Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна» з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про скасування рішення від 18.11.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що обставини, покладені в основу оскаржуваного рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на балансі ТОВ «ЛПХ Україна» обліковуються основні засоби, з метою обслуговування якого відбувалось списання дизельного пального, що підтверджується наказами про затвердження норм списання дизельного палива, актами списання, відомостями про витрати дизельного палива, які також надавались під час проведення перевірки. При цьому, представником позивача вказано, що сума коштів, витрачених на придбання паливно-мастильних матеріалів становить 112 103,10 грн., а не 280 144,38 грн., як зазначено в акті перевірки. Натомість, різниця у сумі (168 041,28 грн.) стосується фактів виплати керівнику підприємства ОСОБА_1 коштів на відрядження та транспортні витрати (придбання авіаквитків), а також виплати коштів на придбання товарно-матеріальних цінностей. Вказане відрядження, як наголошено представником позивача, відповідає діловій меті та господарській діяльності ТОВ «ЛПХ Україна».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні, встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого з огляду на встановлені під час перевірки факти неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 112 103,10 грн., з коштів на які було виділено паливно-горючі матеріали, а також неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 168 041,28 грн. з ОСОБА_1 з коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок як виплати на відрядження.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості позовних вимог, з урахуванням того, що рішенням Державної податкової служби України від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06 про результати розгляду скарги скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.11.2019 № та №, якими ТОВ «ЛПХ Україна» нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з підстав, що також слугували основою для прийняття оскаржуваного у даній адміністративній справі рішення.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛПХ Україна» з питань, що стали предметом заперечення на акт від 22.08.2019 №762/10-36-14-01/39807977 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЛПХ Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, за результатами чого складено акт від 16.10.2019 №140/10-36-05-01/39807977.

У висновках до вказаного акту зазначено, зокрема, про наступні порушення:

- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 у розмірі 50 935,98 грн.;

- п. 1 ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2 та 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016-2019 роки у розмірі 61 631,76 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято рішення від 18.11.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким з огляду на донарахування ТОВ «ЛПХ Україна» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне у розмірі 61 631,76 грн. та на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до ТОВ «ЛПХ Україна» штрафні санкції у розмірі 12 326,35 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного рішення, ТОВ «ЛПХ Україна» подано відповідну скаргу до Державної податкової служб України, рішенням якої від 03.01.2020 №444/6/99-00-08-01-01-06 рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є такі роботодавці як підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (ч. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У силу п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів (ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як вбачається зі змісту акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення порядку обчислення і сплати єдиного внеску ТОВ «ЛПХ Україна» за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, а саме: підприємством не утримано та не перераховано до бюджету єдиного внеску з доходу, отриманого як додаткове благо у сумі 280 144,38 грн., з коштів які було виділено та закуплено паливо. При цьому, вказаному висновку передували твердження перевіряючих про неутримання та неперерахування ТОВ «ЛПХ Україна» податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 112 103,10 грн., з коштів на які було виділено паливно-горючі матеріали, а також неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 168 041,28 грн. з ОСОБА_1 з коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок як виплати на відрядження.

Разом з тим, рішенням Державної податкової служби України від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06 про результати розгляду скарги, копія якого наявна у матеріалах справи, скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.11.2019 № та №, якими ТОВ «ЛПХ Україна» нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з підстав, що також слугували основою для прийняття оскаржуваного у даній адміністративній справі рішення з мотивів того, що «Аналіз акта перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частин?вимогам, встановленим у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, адже він не містить повної інформації щодо порушення TOB «ЛХП Україна» податкового законодавства в частині отримання директором товариства додаткового блага у вигляді вартості ПММ та виплат на відрядження.

Водночас, скаржником до скарги додані копії документів (які надавались до перевірки), що підтверджують ведення обліку про фактичне витрачання палива (накази про затвердження норм списання дизельного палива, відомості про витрати дизельного пального, акти списання, ін.) та копії документів про відрядження (накази про відрядження, звіти про використання коштів, чеки та квитанції, квитки, посадкові талони, посвідчення про відрядження, ін.), тому висновки перевірки у цій частині є необґрунтованими, недоведеними та передчасними».

Як наслідок, мотиви, з яких виходив контролюючий орган під час прийняття оскаржуваного рішення, так і податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 № та №, Державною податковою службою України, як центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, визнані безпідставними та скасовані рішенням останньої від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06 про результати розгляду скарги.

Отже, рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яке має похідний характер від податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 № та №, внаслідок скасуванню останніх у межах адміністративного (досудового) оскарження також є протиправним та підлягає скасуванню.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

У силу ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 25.12.2019 №5286 та від 14.01.2020 №5334, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., який підлягає присудженню на користь останнього у повному обсязі. Доказів понесення позивачем інших судових витрат у матеріалах справи не міститься.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна» (, адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, 24) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. (двох тисяч ста двох грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок