Справа № 460/2786/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2786/17 пров. № А/857/12732/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Запотічного І.І.

за участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року ( головуючий суддя в суді першої інстанції Кондратьєва Н.А.) у справі № 460/2786/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Хляна Ореста Васильовича, Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд до голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Хляна Ореста Васильовича, Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 120/03-07 від 22.06.2017 року «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

25.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до голови Яворівської районної державної адміністрації Хляна О.В., в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 147/03-06 від 06.07.2017 року «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 »; поновити її на посаді адміністратора відділу надання адміністративних послуг районної державної адміністрації з 06.07.2017 року; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, постанову в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Хляна Ореста Васильовича, Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 120/03-07 від 22.06.2017 року «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 147/03-06 від 06.07.2017 року «Про звільнення з займаної посади Родич ,М.І.».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді адміністратора відділу надання адміністративних послуг Яворівської районної державної адміністрації Львівської області з 07.07.2017 року.

Стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 194890 ( сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот дев`яносто) грн 41 коп.

Стягнуто з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн сплаченого судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення в її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі середнього заробітку за один місяць, що становить 4890 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто) грн 60 коп підлягало негайному виконанню.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідач Яворівська районна державна адміністрація Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року у справі №460/2786/17 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

24 лютого 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги обгрунтоване тим, що представник апелянта неможе з`явитися в судове засідання, оскільки являється контактною особою щодо гострої респіраторної хвороби COVID-19. Суд апеляційної інстанції дослідивши дане клопотання дійшов висновку, що у задоволенні такого клопотання слід відмовити, оскільки з даного клопотання та долучених до нього матеріалів неможливо встановити представника апелянта та з якими особами він контактував.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідно до розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.06.2017 року № 1201/03-07 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » ОСОБА_1 -адміністратору відділу надання адміністративних послуг Яворівської райдержадміністрації Львівської області за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, яке полягає у невиконанні п. 2.4 доручення голови Яворівської райдержадміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17 та доручення начальника відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації Диди І.П. від 25.05.2017 року щодо забезпечення видання результатів послуг суб`єктам надання адміністративних послуг виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв.

Згідно із п. 2.4 доручення голови Яворівської районної державної адміністрації за результатами виробничої наради за участю голови райдержадміністрації з метою упорядкування роботи райдержадміністрації та у зв`язку з виробничою необхідністю від 18.05.2017 року № 52/5-17 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доручено забезпечити видання результатів послуги суб`єктам надання адміністративної послуги виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв (у випадку його відсутності адміністратор, якому передано адміністративні справи).

Розпорядженням голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.11.2016 року затверджено Положення про відділ надання адміністративних послуг при Яворівській районній державній адміністрації Львівської області.

Згідно із доповідною запискою начальника відділу надання адміністративних послуг Диди І.П. на ім`я голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 26.05.2017 року ОСОБА_1 в присутності працівників відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та працівника сектору внутрішньої та інформаційної політики Нижник Т. демонстративно відмовилася виконувати доручення голови райдержадміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17 та положення про відділ.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.05.2017 року начальник відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_8 ознайомила її з дорученням голови райдержадміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17. З 18.02.2017 року з моменту прийняття її на посаду усі реєстраційні справи зберігалися в кабінеті ОСОБА_8 , . До 25.05.2017 року видачу документів здійснював адміністратор, який був вільним від прийому документів. ОСОБА_8 26.05.2017 року зібрала усі документи, що були на видачі і сказала, щоб прийняти у неї всі документи. Коли ОСОБА_1 відмовилася прийняти усі документи, оскільки серед них були справи і інших адміністраторів, ОСОБА_8 відповідала, що вона не виконує доручення голови райдержадміністрації.

З висновку (акту) службового розслідування від 09.06.2017 року дисциплінарної комісії Яворівської районної державної адміністрації Львівської області видно, що службове розслідування проведено на підставі доповідної записки начальника відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_8 від 26.05.2017 року. Дисциплінарною комісією вирішено за вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, а саме невиконання доручення голови Яворівської райдержадміністрації № 52/2-17 від 18.05.2017 року та доручення безпосереднього керівника рекомендовано голові райдержадміністрації застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді догани.

Згідно із подання дисциплінарної комісії при Яворівській районній державній адміністрації від 12.06.2017 року голові Яворівської районної державної адміністрації Львівської області рекомендовано застосувати до адміністратора відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_1 стягнення у виді догани.

Згідно із розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 06.07.2017 року «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_2 » ОСОБА_1 звільнено з посади адміністратора відділу надання адміністративних послуг з 06.07.2017 року за порушення Присяги державного службовця.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Ч. 1 ст. 3Закону України "Про державну службу" визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч.1ст. 8 Закону України "Про державну службу" державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до ч. 1ст. 64 Закону України "Про державну службу" за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1ст. 65 Закону України "Про державну службу" підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 вказаної статті встановлені види дисциплінарних проступків, зокрема, пункт 5 встановлює такий вид дисциплінарного проступку, як невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 66 Закону України "Про державну службу" до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 3ст. 66 Закону України "Про державну службу" у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4,5,12та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цимЗакономта іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (частина перша статті 65України "Про державну службу".

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65Закону України "Про державну службу" дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно ч. 3ст.9Закону України "Про державну службу" наказ (розпорядження), доручення має містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Наказ (розпорядження) має бути письмовим, а доручення може бути письмовим або усним.

З матеріалів справи видно, що однією з підстав притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у виді догани є невиконання п. 2.4 доручення голови Яворівської районної державної адміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17.

Однак, як вбачається зі змісту доручення, голова райдержадміністрації доручив Раку І. та Диді І. забезпечити видання результатів послуги суб`єктам надання адміністративної послуги виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв (у випадку його відсутності адміністратор, якому передано адміністративні справи). Таким чином, дорученням голови встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доручено забезпечити, щоб результати надання адміністративних послуг видавалися суб`єктом надання адміністративних послуг послуги виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв. Відтак, вказаним пунктом доручення не покладено обов`язків на адміністратора відділу надання адміністративних послуг, тому, позивачка не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності за невиконання п. 2.4 доручення голови Яворівської районної державної адміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17.

Згідно доповідної записки начальника відділу надання адміністративних послуг Диди І.П. від 26.05.2020 року ОСОБА_1 в присутності працівників відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та працівника сектору внутрішньої та інформаційної політики Нижник Т. демонстративно відмовилася виконувати доручення голови райдержадміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17 та положення про відділ. З доповідної записки не вбачається в чому саме полягало невиконання позивачкою положення про відділ. Натомість, в розпорядженні голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.06.2017 року № 1201/03-07 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » йдеться про невиконання позивачкою доручення начальника відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації Диди І.П. від 25.05.2017 року щодо забезпечення видання результатів послуг суб`єктам надання адміністративних послуг виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв. Відтак, в доповідній записці начальника відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації Диди І.П. від 25.05.2017 року на підставі якої проводилося дисциплінарне розслідування про невиконання ОСОБА_1 доручення щодо забезпечення видання результатів послуг суб`єктам надання адміністративних послуг виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв не йшлося.

Застосоване відповідачем у спірному розпорядженні покликання на «невиконання п. 2.4 доручення голови Яворівської районної державної адміністрації від 18.05.2017 року № 52/5-17 та доручення начальника відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації Диди І.П. від 25.05.2017 року щодо забезпечення видання результатів послуг суб`єктам надання адміністративних послуг виключно адміністратору, котрий здійснював прийом заяв» не містить конкретного проступку позивача. Не вказано, яке саме доручення начальника відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації ОСОБА_8 не виконала позивач.

Відповідач не вказав, в чому саме полягало невиконання позивачкою вказаних вище доручень.

З матеріалів справи встановлено, що у розпорядженні голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.06.2017 року № 1201/03-07 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » не конкретизовано за який дисциплінарний проступок позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Врахувавши викладене слід зазначити, що такий висновок у оскаржуваному розпорядженні є необґрунтованим, зроблений без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин та без їх належної правової оцінки, оскільки, дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця, тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування розпорядженні голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.06.2017 року № 1201/03-07 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про державну службу", особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".

З тексту Присяги видно, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

За такого правового врегулювання порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

За таких обставин, звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 803/1303/16 та від 05 червня 2019 року у справі № 826/13803/16.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідачем у спірному розпорядженні не вказано який саме позивачем вчинено проступок, яким підірвано довіру та авторитет державних органів України, що не є сумісним із подальшим проходженням останнім державної служби. Відповідач не визначив обставини, які вказують на вчинення позивачем проступку, який порочить його як державного службовця та дискредитує райдержадміністрацію, що є порушенням Присяги державного службовця.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЗУ "Про державну службу" тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

Відповідно до ч. 10 ст. 69 ЗУ "Про державну службу" результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Як видно з подання дисциплінарної комісії Яворівської районної державної адміністрації від 06.07.2017 року, яким рекомендовано голові райдержадміністрації застосувати до адміністратора відділу надання адміністративних послуг ОСОБА_1 стягнення у вигляді звільнення з посади, службове розслідування проводилося з 10.05.2017 року, натомість подання дисциплінарної комісії та висновок (акт) дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ складені 05.07.2017 року. При цьому рішення про продовження строку службового розслідування головою райдержадміністрації матеріали справи не містять.

Відтак, дисциплінарною комісією не дотримано строку проведення службового розслідування, встановленого ч. 3 ст. 71 ЗУ "0Про державну службу".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що службове розслідування проведено з порушенням вимог закону, відповідач, кваліфікуючи дії позивача, як порушення Присяги, не навів достатні мотиви, що вказані проступки, вчинені позивачем, необхідно кваліфікувати саме як порушення Присяги.

Ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, -календарних днів за цей період.

Відтак, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 244,53 грн ((6728,57+3052,65)/40 робочих днів).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до ч. 5 ст. 234 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, КЗпП України передбачає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає виплаті за 1 рік, однак за відсутності вини незаконно звільненої особи у тому, що розгляд справи стосовно поновлення її на посаді триває більше року, стягненню підлягатиме середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу, такий висновок міститься у постановах Верховного суду від 13.03.2018 (справа № 2а-11888/10/1370) та від 05.11.2019 (справа № 2а-2243/11/1370.

З часу звільнення - 07 липня 2017 року та по день ухвалення рішення суду 26.08.2020 кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 797 дні. Таким чином, сума заробітку, що підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу складає 194890,41 грн (797х244,53грн).

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року у справі № 460/2786/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний