Справа № 120/1459/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

26 лютого 2021 р. Справа № 120/1459/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс М.Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2020 № 358 призначено службове розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли виникненню нестачі майна продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стала причиною вчинення правопорушення.

У ході проведення службового розслідування (акт службового розслідування від 13.04.2020) встановлено, що 25.02.2020 при прийомі посади начальника їдальні групи матеріального забезпечення, виявлено нестачу майна продовольчої служби, яке знаходиться на забезпеченні в їдальні військової частини НОМЕР_1 .

За результатами службового розслідування прийнято наказ від 16.04.2020 № 482, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та притягнуто до повної матеріальної відповідальності зі стягненням 36571,09 грн., а також наказано не виплачувати премію за квітень 2020 року.

Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 16.04.2020 року № 482 позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 у справі № 120/1861/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 16.04.2020 року № 482.

Позивач зазначає, що протягом судового розгляду справи № 120/1861/20 через постійні переживання, стреси на роботі, втрату та приниження репутації серед колег по роботі він зазнав страждань, приниження честі, гідності да ділової репутації як офіцер. А тому з метою стягнення моральної шкоди за завдані страждання звернувся до суду із цим позовом.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Як роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 по справі № 826/19681/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі предметом позову є виключно вимога про відшкодування моральної шкоди яка заподіяна позивачу діями військової частини (відповідача у справі) неправомірність яких встановлена при розгляді іншої адміністративної справи № 120/1861/20.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. В іншому випадку такі вимоги повинні розглядатися за правилами передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України.

Тому, беручи до уваги, що позивачем заявлено виключно вимогу про відшкодування моральної шкоди яка не пов`язана із вимогою вирішити публічно - правовий спір у цьому ж провадженні, такий спір не підлягає розгляду за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, а може вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 по справі № 210/5258/16-ц, від 26.06.2019 по справі № 263/5125/18, від 12.01.2021 по справі № 757/44631/19-ц, Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 по справі № 802/1019/18-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, ураховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, беручи до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Керуючись ст. 170, 242, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди.

2. Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загального суду в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Богоніс Михайло Богданович