Справа № 274/8132/20
Суддя: Большакова Т. Б.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/8132/20 Провадження № 2-а/0274/12/21 РІШЕННЯ
23.02.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б.,
за участі секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона, будучи фізичною особою-підприємцем, агентом з митного оформлення (митним брокером), здійснювала митне оформлення транспортного засобу, який ввозився на митну територію України із Швеції, виходячи з того, що рік виготовлення транспортного засобу-2013, дата першої реєстрації - 26.02.2013. Керувалась даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено його рік виготовлення 2013. Зауважень з боку посадових осіб Київської митниці Держмитслужби під час здійснення митного контролю та митного оформлення не було.
Окрім того зазначає, що під час здійснення митного контролю в пункті пропуску "Ягодин" невідповідностей щодо характеристик товару "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 , в тому числі і щодо року виготовлення, не було виявлено.
Мети зменшення суми митних платежів не мала.
В подальшому, здійснивши переклад шведського свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивачем було виявлено, що дійсний рік виготовлення автомобіля 2012, що, в свою чергу, стало підставою звернення позивача до митного посту "Житомир" із заявою про внесення змін до митної декларації та доплати 3610,14 грн митних платежів з урахуванням штрафних санкцій в сумі 3%. Митним органом було здійснено коригування митної декларації.
Ухвалою судді від 11.12.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Представник відповідача Київської митниці Держмитслужби надав відзив на позов, в якому повністю заперечує обставини, викладені в адміністративному позові та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а також просить справу розглядати без його участі.
Відзив обґрунтовує тим, що 05.02.2020 до відділу митного оформлення №1 митного поста "Житомир" Київської митниці Держмитслужби агентом з митного оформлення громадянкою ОСОБА_1 з метою оформлення в митному режимі "імпорт" товару: легковий автомобіль марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 подано митну декларацію UA100/550/2020/121434 та товаросупровідні документи:свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 18.09.2019, договір купівлі-продажу від 30.01.2020. В графі 31 митної декларації позивачем зазначено календарний рік виготовлення транспортного засобу - 2013, модельний рік виготовлення - 2014. На підставі вказаних даних позивачем здійснено митні платежі. В ході перевірки встановлено, що автомобіль виготовлений у 2012 році, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та листом АТ "Рено Україна" від 28.07.2020. В результаті невірного зазначення календарного року виготовлення автомобіля позивачем недоплочено митні платежі на загальну суму 3610,14 грн. Критично відноситься відповідач й до заперечень ОСОБА_1 , в яких остання зазначила, що виявивши помилку, самостійно звернулася до митного органу з метою внесення змін до митної декларації та вважає, що таким чином декларант намагається уникнути адміністративної відповідальності.
Відповідно до оскаржуваної постанови, декларант ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів в сумі 3610,14 грн, в тому числі акциз - 3008,45 грн та ПДВ 601,69 грн, шляхом заявлення в митній декларації UA100550/2020/121434 від 05.02.2020 неправдивих відомостей стосовно календарного року виготовлення легкового автомобіля марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 , зокрема, зазначено календарний рік виготовлення - 2013. Однак, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та листа АТ "Рено Україна" дата виготовлення даного транспортного засобу - 2012.
ОСОБА_1 разом з митною декларацією UA100550/2020/121434 для здійснення митного оформлення щодо транспортного засобу автомобіля марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 було надано наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 18.09.2019, договір купівлі-продажу від 30.01.2020.
У вказаних документах датою першої реєстрації транспортного засобу є 26.02.2013.
Згідно листа АТ "Рено Україна" від 28.07.2020 №229 автомобіль марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 виготовлено заводом виробником RENAULT у листопаді 2012 року для продажу на ринку Швеції та продано клієнту у лютому 2013 року.
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 18.09.2019 в графі "D.20.Tillverkningsar-manad" (рік виготовлення - місяць) містить інформацію про виготовлення транспортного засобу 2012-11.
На підставі вказаних даних відповідач дійшов висновку, що при розмитненні автомобіля марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 ОСОБА_1 неправильно вказала рік виготовлення автомобіля, що призвело до заниження митних платежів, які слід було сплатити при ввезенні автомобіля.
Відповідно до службової записки начальника управління адмімістрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів за результатами опрацювання службової записки від 01.07.2020 №7.8-20-31/2390 надано інформацію щодо різниці ймовірних митних платежів транспортних засобів з врахуванням відомостей календарного року виготовлення, де вказано що при митному оформленні легкового автомобіля марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 , з урахуванням того, що календарний рік виготовлення автомобіля - 2012, зменшено розмір митних платежів на 3610,14 грн., з яких акциз 3008,45 та ПДВ 601,69 грн.
Так, в аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, Суд вказує на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За положеннями статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Диспозиція вказаної норми передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.
Тобто, для притягнення до відповідальності згідно зі статтею 485 МК України, у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
Згідно із ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до ч. 6 ст.264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до положень ст. 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.
Згідно із ст. 352 цього Кодексу для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами органів доходів і зборів можуть використовувати, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України. Для підготовки висновків можуть бути використані матеріали, отримані від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на запит органу доходів і зборів в порядку статті 334 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 495 цього Кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до положень ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із ч. 2 ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.
За положеннями пп. 215.3.5-1 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України розмір акцизного податку та ПДВ, які нараховуються при митному оформленні моторних транспортних засобів на митну територію України визначається з урахуванням задекларованої митної вартості і коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а також залежить від року виготовлення транспортного засобу.
Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, затверджено «Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України» ( далі Правила)
Визначення календарного і модельного років виготовлення та першої реєстрації і терміну перебування в користуванні транспортного засобу (ТЗ) врегульовано пунктом 8 цих Правил.
Вказаним пунктом передбачено, що визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.
У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року.
Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 ( z1074-03 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395.
Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.
Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.
Таким чином, відповідно до змісту наведених норм у разі, якщо неможливо визначити рік виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером, датою виготовлення автомобіля, який був у користуванні та ввозиться на митну територію України є дата його першої реєстрацiї, вказана в реєстрацiйних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.
У спірному випадку такими документами є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 18.09.2019, договір купівлі-продажу від 30.01.2020, в яких зазначено дата першої реєстрації - 26.02.2013.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що після перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивачем було встановлено, що рік виготовлення транспортного засобу 2012. Вказані обставини стали підставою звернення до митного органу про внесення змін до митної декларації.
Відповідно до аркуша коригування митної декларації від 05.02.2020 UA100/550/2020/121434, останній складено для відображення нових відомостей про товари, що стали відомі після закінчення їх митного оформлення, зокрема, рік виготовлення марки "RENAULT" модель "MEGAN", кузов № НОМЕР_1 з зазначеного у митній декларації 2013 на той, який повинен бути зазначений - 2012.
Таким чином, митним органом було здійснено коригування митної декларації.
Згідно із ст. 478 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, характеризуються умисною (активною) формою вини, зокрема, у спірному випадку - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
За встановлених в цій справі обставин суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар), а сам факт неправильного зазанчення року виротовлення транспортного засобу, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.
Відповідно до ч.1 ст.531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З наявної в матеріалах справи квитанції від від 07.12.2020 №ПН667724 вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 420,40 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київської митниці Держмитслужби України, на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 248, 257, 485, 531 МК України, ст. ст. 5, 6, 72-77, 90, 242-246, 268-272, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київської митнці Держмитслужби України, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня складення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби, м.Київ, б-р. Вацлава Гавела, 8-А, .

Суддя Большакова Т.Б.