Справа № 420/10603/20
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.), яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 12.11.2019р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення із зарахуванням до загального трудового стажу періоду навчання в МСПТУ №2 м.Одеси з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року та періоду роботи в Малому підприємстві Анаід з 01.01.1993 року по 01.01.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 02 листопада 2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2, надавши усі необхідні документи для призначення пенсії, за наслідками розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 04.03.2020 року прийнято рішення № 90 «про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову № 6539 від 15.11.2019р.)», а 04.06.2020 року відповідачем було прийнято рішення № 90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову № 6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.)». При цьому, вказана відмова ґрунтувалась на тому, що спеціальний стаж роботи за Списком №2 складає 8 років 1 місяць при загальному стажі роботи 25 рік 3 місяці. А також зазначено, що право на пенсію позивач набуде за наявності 27 років страхового стажу або на загальних умовах після досягнення 60 років та у разі підтвердження 28 років страхового стажу. Водночас, позивач вважає, що органом пенсійного фонду протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії з огляду на те, що у нього наявний необхідний пільговий стаж для призначення пенсії, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 05.11.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №46828/20), якому наголошено на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки загальний страховий стаж позивача складає 25 років 3 місяці, спеціальний, пільговий стаж складає 8 років 1 місяць, у зв`язку із чим відсутній необхідний пільговий стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, відповідач зазначив про необхідність проведення атестації робочих місць після 21.08.1992 року для зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у справі №420/10603/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 18 грудня 2020р. розгляд справи №420/10603/20 за позовом №420/10603/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 27.01.2021р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу №420/10603/20 до судового розгляду по суті.

12.02.2021р. до суду від повноважного представника позивача Остапвненко І.С. надійшла заява (вхід.№ЕП/3862/21) щодо розгляду справи без участі позивача, та представника позивача.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.11.2019р. №6539 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 04.06.2020р. винесено Рішення №90 (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019 року та від 04.03.2020 року) про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №2, згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. При цьому, рішенням Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах підтверджено період роботи з 11.07.1983 по 01.10.1990 рр. та з 01.01.1991 по 11.11.1991 рр., протягом якого заявник працював на посаді електрозварника відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173, розділ XXXII Загальні професії.

Спеціальний стаж позивача складає 8 років 1 місяць при загальному стажі роботи 25 рік 3 місяці. А також зазначено, що право на пенсію позивач набуде за наявності 27 років страхового стажу або на загальних умовах після досягнення 60 років та у разі підтвердження 28 років страхового стажу.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 послугувала підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.) яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 12.11.2019р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення із зарахуванням до загального трудового стажу періоду навчання в МСПТУ №2 м.Одеси з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року та періоду роботи в Малому підприємстві Анаід з 01.01.1993 року по 01.01.2004 року, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявного у матеріалах справи спірного Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019 року та від 04.03.2020 року), відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем наголошено на відсутність необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців.

Судом з`ясовано, та у позовній заяві наголошено позивачем, що до загального стажу відповідачем не зараховано період навчання з 01.09.1976р. по 15.07.1979р. у МСПТУ № 2 м. Одеса, а також період роботи з 01.01.1993р. по 01.01.2004р. за спеціальністю електрогазозварник в МП «Анаід».

Між тим, суд не погоджується з означеною позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладеною в оскаржуваному Рішенні від 04.06.2020р. №90 (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019 року та від 04.03.2020 року), яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991р. №1788-XII (зі змінами та доповненнями) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України Про пенсійне забезпечення передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зокрема, як вбачається з наявної у матеріалах справи Трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки ДНЗ «ОПТУМ» від 01.10.2020 року №337, у період часу з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року позивач навчався в МСПТУ №2 м.Одеси за спеціальністю за спеціальністю електрогазозварник.

Відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення право на призначення пільгової пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991року №1931-XII Про порядок введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005року №383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, комплексний аналіз норм Закону України Про пенсійне забезпечення та Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005року №383, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

За змістом пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Так, зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 також вбачається, що 16.07.1979 року позивач зарахований в енергоцех газоелектрозварником 3 розряду, а отже перерва між навчанням та роботою відсутня, та відповідно період навчання позивача з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року в МСПТУ №2 м.Одеси за спеціальністю електрогазозварник, на думку суду, має бути зарахований до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи наведене, та зважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області безпідставно не зараховано до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання позивача з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року в МСПТУ №2 м.Одеси за спеціальністю електрогазозварник, суд доходить висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до загального трудового стажу період роботи в Малому підприємстві Анаід з 01.01.1993 року по 01.01.2004 року, суд вважає зазначити наступне.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 , передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, судом встановлень необґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача зарахувати до загального трудового стажу період роботи в Малому підприємстві Анаід з 01.01.1993 року по 01.01.2004 року, оскільки у трудовій книжці серії НОМЕР_1 наявний лише запис від 01.01.1993 року про прийняття електрозварником 4 розряду, водночас, відсутній запис про звільнення, та до того ж відсутня печатка підприємства. При цьому, жодних інших доказів як то уточнююча довідка підприємства, тощо, на підтвердження роботи позивача на зазначеному підприємстві, позивачем суду не надано.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.

Частиною 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02 листопада 2019 року, про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.), зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період навчання в МСПТУ №2 м.Одеси з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 12 листопада 2019 року, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2020р. №90 про відмову у призначенні пенсії (взамін рішення про відмову №6539 від 15.11.2019р. та від 04.03.2020р.), яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період навчання в МСПТУ №2 м.Одеси з 01.09.1976 року по 15.07.1979 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 12 листопада 2019 року, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково

26.02.21.