Справа № 400/5270/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. № 400/5270/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2020 року № 41/30-03.03; зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області від 30.10.2020 року №41/30-03.03;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889, починаючи з 22.10.2020 року з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889. За результатами розгляду заяви відповідач рішенням від 30.10.2020 року № 41/30-03.03 відмовив у переведенні пенсії, посилаючись на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Позивач вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 25.11.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/5270/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.01.2021 року за вх. № 459 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач звернулась до відповідача з заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889. За результатами розгляду заяви відповідач рішенням від 30.10.2020 року № 41/30-03.03 відмовив у переведенні пенсії, посилаючись на те, що дія Закону № 889 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, а тому періоди служби позивача на посадах в Миколаївській міської ради, з відповідним присвоєнням рангу посадової особи місцевого самоврядування, не підлягають зарахуванню до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону № 889. Таким чином, відповідачем прийнято правомірне рішення про відмову у переведенні на інший вид пенсії, а вимоги позивача є необгрунтованими та безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22 жовтня 2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком, що передбачена Законом України "Про державну службу" № 889.

30.10.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення № 41/30-03.03 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Рішення мотивоване тим, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 з 01.05.1991 року по 16.07.2001 року працювала на посадах державної служби у Виконкомі Миколаївської ради народних депутатів з відповідним присвоєнням рангу державного службовця. З 17.07.2001 року по теперішній час заявниця займає посаду особи місцевого самоврядування та їй присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Вказано, що до стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, для визначення права на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 можливо зарахувати періоди з 01.05.1991 року по 16.07.2001 року , який складає 10 років 2 місяці 16 днів. Період служби заявниці в органах місцевого самоврядування з 17.07.2001 року по 01.05.2016 року не зараховується до стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України для визначення права на пенсію відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Не погодившись з прийнятим Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області рішенням № 41/30-03.03 від 30 жовтня 2020 року, позивач оскаржив рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, зводиться до того, чи зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом № 889 стаж роботи в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889 передбачено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до приписів ст. 1, 2, 22 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (надалі - Закон № 2493), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

До стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889 обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом № 889 діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (надалі - Порядок № 283).

Відповідно до п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 (закон втратив чинність на підставі Закону № 889, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI Закону № 889), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З огляду на вищезазначену норму, необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті, є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058.

Таким чином, до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889) право на пенсію державного службовця мали особи, які: 1) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; 2) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 року відповідно до ст. 90 Закону № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року в справі № 295/16375/16-а (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/73335073).

Так, відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 з 01.05.1991 року працювала на посаді диспетчеру служби 008 міськвиконкому по переводу, спеціалістом 1-ї категорії; 31.03.1994 року згідно Закону України «Про державну службу» присвоєно 11-й ранг державного службовця Прийняла Присягу державного службовця; 11.11.1994 року переведена головним диспетчером, головним спеціалістом; 01.08.1999 року переведена на посаду головного диспетчера, головного спеціаліста відділу оперативного реагування (008) управління по координації будівництва, ремонту та утримання жкг; 17.07.2001 року прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування; 17.08.2001 року присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 25.11.2002 року призначена на посаду завідувача відділу оперативного реагування переведенням з посади спеціаліста, як така, що перебувала в резерві та присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 29.09.2006 року звільнена переведенням до департаменту житлово- комунального господарства відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України; 02.10.2006 року призначена на посаду начальника відділу оперативного реагування переведенням; 24.09.2020 року звільнена з займаної посади а згодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України; 25.09.2020 року прийнята на посаду провідного фахівця договірного відділу управління з контролю за ремонтом, реконструкцією, будівництвом, газифікацією комунальних об`єктів та житла при департаменті житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради.

Той факт, що посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених ст. 14 Закону № 2493 підтверджується тим, що позивачу присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування, адже в трудовій книжці позивача 17.08.2001 року зазначено: "Присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування" та 25.11.2020 року зазначено: "Присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування".

В силу п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493 зараховуються до стажу державної служби.

Таким чином, доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до 01.05.2016 року не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 17.07.2001 року до 01.05.2016 року підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889 становить більше 20 років, що дає їй право на призначення пенсії згідно Закону № 889 з 22.10.2020 року (дата звернення із заявою про перехід на пенсію згідно Закону № 889).

Таким чином, відповідач не довів перед судом правомірність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області № 41/30-03.03 від 30.10.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що в досліджуваних правовідносинах встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби період роботи позивача з 17.07.2001 року по 01.05.2016 року, та приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органі місцевого самоврядування з 17.07.2001 року до 01.05.2016 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889, починаючи з 22.10.2020 року з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена.

Крім того, у рішенні від 22 травня 2018 року №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Як було встановлено судом в процесі розгляду справи, загальний стаж державної служби позивача становить більше 20 років, що безумовно дає підстави для переведення на пенсію за віком як державному службовцю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2020 року № 41/30-03.03; зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.10.2020 року № 41/30-03.03 про відмову в переведенні на пенсію за іншим законом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органі місцевого самоврядування з 17.07.2001 року до 01.05.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, починаючи з 22.10.2020 року (з дати подання заяви) відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", нарахувати та виплатити різницю недоотриманої пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.02.2021 року.

Суддя Г. В. Лебедєва