Справа № 160/4180/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 лютого 2021 року Справа №160/4180/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення та про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/4180/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови сільської ради с. Єлизаветівка про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просить:

- ухвалити додаткове рішення та зобов`язати відповідача звітувати суду про виконання судового рішення протягом 1 місяца;

- зобов`язати відповідача розглянути Заяву №2 щодо розроблення земельної документації для безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення садівництва та огородництва та/або для сільсого господарства;

- у разі не виконання додаткового рішення суду, направити до поліції відповідну заяву про злочин за ч. 1 ст. 382 КК України.

Заява обґрунтована тим, що станом на 29.09.2020 року рішення суду не виконано.

Згідно довідки начальника управління з організаційного забезпечення суду від 22.02.2021 року, справа №160/4180/20 передана судді ОСОБА_2 22.02.2021 року.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови сільської ради с.Єлизаветівка про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.09.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Єлизаветівську сільську раду Петриківського району Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.09.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 апеляційну скаргу Єлизаветівської сільської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року в адміністративній справі №160/4180/20 залишиено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року в адміністративній справі №160/4180/20 залишено без змін.

Рішення по справі №160/4180/20 набрало законної сили 20.01.2021 року.

Згідно з ч. 5 ст. 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Невиконання рішення суду на протязі тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням Конвенції по правам людини.

Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Окрім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що додаткове судове рішення може бути прийняте у випадках, чітко встановлених процесуальним законом (стаття 252 КАС).

Суд вказує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі, зокрема щодо судових витрат, якщо вказане питання не було вирішено.

Суд зазначає, що в рішенні від 03.07.2020 року судом розглянуті всі позовні вимоги, що заявлялися ОСОБА_1 при зверненні до суду, відтак, у суду відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача звітувати суду про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту цієї норми, вона не обмежує право суду щодо застосування заходів судового контролю стадією судового розгляду, відтак не виключає можливості вживати їх вже після прийняття рішення або коли рішення набрало законної сили. Зазначений інститут процесуального права покликаний сприяти своєчасному виконанню рішень судів і стимулювати суб`єктів влади діяти добросовісно, не ухиляючись від виконання приписів закону.

Велика Палата Верховного суду в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17 дійшла висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю у формі зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, за заявою позивача, поданою вже після набрання рішенням законної сили. Таким чином, Верховний Суд сформував правову позицію, яка відповідає змісту та призначенню ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, як однієї з гарантій того, що судові рішення повинні виконуватись належним чином.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Головною метою судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає перш за все в реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення в спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після рішення публічно-правового спору та набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль в реалізації сторонами прав і законних інтересів, з приводу захисту яких він прийняв судове рішення. Від здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення безпосередньо залежить ефективність правосуддя. Адже головним ефектом судового рішення повинно бути його ефективність у відновленні порушених прав і свобод особистості.

Таким чином, застосування механізмів судового контролю сприяє забезпеченню ефективності судового рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на ефективний засіб правового захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З метою недопущення порушення прав позивача, суд вважає, що необхідним і достатнім заходом виконання рішення суду від 03.07.2020 року у справі №160/4180/20 є встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а відтак, на підставі частини 1 статті 382 КАС України необхідно зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 248, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 160/4180/20 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до ст. 382 КАС України, протягом 15 днів з моменту отримання копії ухвали, подати до суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі №160/4180/20.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник