Справа № 540/3845/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3845/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивача) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просить (з урахуванням виправлень та доповнень):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення відомостей в реєстр застрахованих осіб на підставі довідки Чаплинської ДПІ за період від 05.10.2004 року до 01.01.2013 року;

- визнати протиправною відмову відповідача стосовно зарахування до складу страхового стажу періодів роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 роки та періоду з 15.08.1983 по 06.02.1985 роки включно за трудовою книжкою;

- зобов`язати відповідача внести відомості до реєстру застрахованих осіб щодо гр. ОСОБА_1 за період 05.10.2004 року - 01.01.2013 року на підставі підтверджуючого документа - довідки Чаплинської ДПІ та період з 28.08.1978 року до 10.01.2001 року на підставі трудової книжки;

- зобов`язати відповідача внести до облікової карти № НОМЕР_1 персоніфікованого обліку форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" інформацію про сплату податку у 2004 році у сумі 310 грн, у 2005 році - у сумі 765 грн., у 2006 році - у сумі 685 грн., у 2007 році - у сумі 900 грн., у 2008 році - у сумі 800 грн., у 2009 році - у сумі 746 грн., у 2010 році - у сумі 720 грн., у 2011 році - у сумі 330 грн., у 2012 році - у сумі 800 грн та зарахувати в відомостях обліку страхового стажу періоди підприємницької діяльності;

- зобов`язати відповідача зарахувати до складу страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.10.2004 року по 01.01.2013 року включно;

- зобов`язати відповідача зарахувати до складу страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 роки та періоду з 15.08.1983 по 06.02.1985 роки включно;

- зобов`язати орган, що призначає і виплачує пенсію, виплатити кошти, не отримані з вини органу, за період з 01.10.2020 року без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

- зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу період навчання в Херсонському державному інституті імені Н.К. Крупської з 23.08.1979 року до 15.08.1983 року.

Ухвалою від 02.12.2020 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

14.12.2020 р. позивач вимоги ухвали виконала, недоліки позовної заяви усунула, у зв`язку з чим ухвалою від 15.12.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

У позовній заяві, відповіді на відзив та доповненні до відповіді на відзив позивач вказує, що вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області їй було відмовлено у призначені пенсії за віком. Позивач не погоджується із такою відмовою, вважає, що відповідачем протиправно не враховано до стажу період перебування на спрощеній системі оподаткування як фізичної особи-підприємця з 05.10.2004 р. по 01.01.2013 р. Стверджує, що не залежно від сплачених внесків, для визначення права на призначення пенсії мають бути зараховані всі періоди підприємницької діяльності, а саме 8 років 3 місяці.

Позивач наголошує, що до її страхового стажу не враховано період з 05.10.2004 р. по 01.01.2013 р. у зв`язку з відсутністю відомостей в системі персоніфікованого обліку, які протиправно не були внесені. Стверджує, що жодної перевірки чи притягнення до відповідальності за несвоєчасну подачу відомостей до територіального органу Пенсійного фонду не відбувалося за період з 2004 по 2013 рік.

Крім того зазначає, що факт роботи у період з 28.08.1978 по 26.08.1979 р. та з 15.08.1983 по 13.02.1985 р. підтверджено відповідними записами у трудовій книжці. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наголошує, що на підтвердження періоду навчання з 23.08.1979 р. по 15.08.1983 р. були подані рішення суду про розлучення та свідоцтво про народження, проте Каховським сервісним центром було відмовлено у прийнятті зазначених документів.

30.12.2020 р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Вказує, що за записами трудової книжки та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку до страхового стажу позивача зараховано 18 років 8 місяців 7 днів (при необхідному 27 років.) в тому числі періоди роботи з по 26.08.1979 та з 15.08.1983 по 13.02.1985. До страхового стажу позивача, крім періодів зайняття підприємницькою діяльністю, не зараховано лише періоди навчання з 01.09.1979 по 29.06.1983, оскільки диплом про навчання в Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської, серії НОМЕР_2 від 29.06.1983, наданий позивачем при поданні заяви від 09.11.2020, виданий на ім`я ОСОБА_2 . Зазначає, що розписці до заяви від 09.11.2020 зазначено які документи позивачу необхідно надати для зарахування вищевказаного періоду навчання до страхового стажу.

Крім того вказує, що фізичні особи-підприємці, починаючи з 01.01.2004, мали обов`язок надавати річні звіти до системи персоніфікованого обліку, який є складовою частиною Реєстру застрахованих осіб) та до якого надходить інформація щодо нарахованої заробітної плати (доходу) та зарахування страхового стажу (періодів, за які сплачено страховий та єдиний внески). Наголошує, що за даними персоніфікованого обліку, до страхового стажу позивача зараховано: жовтень 2004 року, листопад 2004 року, грудень 2004 року, грудень 2008 року (відповідно пп. 3-1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового стажу позивача зараховано 4 місяці). За інші періоди звітність до системи персоніфікованого обліку, за період підприємницької діяльності позивача з 05.10.2004 по 29.12.2016, не надавалась, а тому і зарахувати до страхового стажу всі періоди які зазначені позивачем в позовній заяві немає законних підстав.

З огляду на зазначене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

09.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Каховського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком до якої, згідно розписки повідомлення додані наступні документи: - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудова книжка НОМЕР_3 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_4 від 29.06.1983; анкета опитування; довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності №3628/21-22-69-51 від 22.09.2020; виписка з рішення №2-110/98 від 10.02.1998; запит 9075/02-16 від 18.09.2020.

Листом від 16.11.2020 р. №2100-0304-8/47593 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 , що 11.11.2020 р. пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Пенсійний орган зазначив, що відповідно до пп.3-1 п.3 Прикінцевих положень Закону до страхового стажу для визначення права зараховано 4 місяці (зараховано як повні місяці: жовтень-грудень 2004 року, грудень 2008 року). Крім того, вказав, що диплом про навчання в Херсонському державному педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської, серії НОМЕР_2 від 29.06.1983 виданий на ім`я ОСОБА_2 . Оскільки позивачем не було надано документ, що засвідчує зміну прізвища (свідоцтво про шлюб), період навчання з 01.09.1979 по 29.06.1983 не зараховано до страхового стажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Суд відмічає, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що за записами трудової книжки та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 28.08.1978 по26.08.1979 та період з 15.08.1983 по 13.02.1985. Дана обставина зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивачки підтверджується наданою Формою РС- право за пенсійною справою №59.

Відтак, у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до складу страхового стажу періоди роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 та періоду з 15.08.1983 по 06.02.1985 роки включно суд відмовляє, оскільки фактично вказані періоди вже зараховані пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .

Тому, спірним залишається лише питання зарахування до страхового стажу позивачки період здійснення нею підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 01.01.2013 включно та періоду навчання позивачки в Херсонському державному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

За приписами частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 3-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 Порядку №637 передбачено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 роду по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 05.10.2004 р. по 29.12.2016 р.

Як вбачається із матеріалів справи, пенсійний орган не врахував до стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 29.12.2016 р.

На підтвердження сплати страхових внесків позивачем до суду надана довідка Чаплинської ДПІ Навокаховського управління Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 22.09.2020 р. №3628/21-22-69-51. Згідно наданої довідки у період з 05.10.2004 по 29.12.2016 р. ОСОБА_1 перебувала на обліку а Чаплинській ДПІ ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі. У період з 05.10.2004 по 31.12.2012 р. перебувала на спрощеній системі оподаткування та сплачувала прибутковий податок: у 2004 році 310,00 грн., у 2005 році 765,00 грн., у 2006 році 685,00 грн., у 2007 році 900,00 грн., у 2008 році 800,00 грн., у 2009 році 746,00 грн., у 2010 році 720,00 грн., у 2011 році 330,00 грн., у 2012 році 800,00 грн.

Крім того, за період з 01.01.2013 по 29.12.2016 року відомості про систему оподаткування та отримані доходи позивачки у ДПІ відсутні.

Варто відмітити, що згідно Указу Президента України Про спрощену вив тему оподаткування, обліку та звітності суб`єкта малого підприємництва, в редакції Указу Президента №746/99 від 28.06.99, суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Суд зазначає, що пунктом 3-1 Перехідних положень визначено, що з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються вказані періоди за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Разом з тим, суд не погоджується із твердженням пенсійного органу про необхідність подання звітності до системи персоніфікованого обліку як умову для зарахування періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу, оскільки ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який має вищу юридичну силу, передбачено лише наявність сплати страхових внесків у спірний період.

Суд відмічає, що згідно наданої Головним управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі інформації, ОСОБА_1 у період з січня по грудень 2012 р. сплачувала єдиний податок

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що позивач, у період з 05.10.2004 р. по 31.12.2012 р., сплачувала єдиний внесок, до складу якого входили і внески до Пенсійного фонду.

Оскільки позивач під час звернення до пенсійного органу надала підтверджуючі документи сплати страхових внесків (єдиного внеску) у період з 05.10.2004 по 31.12.2012 р., суд вважає безпідставним не врахування пенсійним органом до трудового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з 05.10.2004 по 31.12.2012 р.

Відтак, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до складу страхового стажу період роботи з 05.10.2004 р по 31.12.2012 р. підлягає задоволенню.

Щодо питання зарахування до трудового стажу період навчання в Херсонському державному інституті імені Н.К. Крупської з 23.08.1979 р. по 15.08.1983 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 20 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до диплому Херсонського державного інституту імені Н.К. Крупської №ИВ-119435 від 29.06.1983 р., ОСОБА_2 закінчила курс за спеціальністю російська мова та література.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 вбачається, що період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської розпочався 23.08.1979 року та закінчився 15.08.1983 р. Недоліків зазначені записи трудової книжки (за №3, 4) не містять.

У відповіді ГУ ПФУ в Херсонській області від 16.11.2020 р. №2100-0304-8/47593 відповідач вказує, що підставою не зарахування до трудового стажу періоду навчання є неподання позивачем документів, що засвідчують зміну прізвища (свідоцтво про шлюб).

Однак, суд зауважує, що згідно розписки-повідомлення від 09.11.2020 №2982, відповідачем зазначено перелік документів, який недостатньо для призначення пенсії, серед яких вказано і свідоцтво про шлюб. Крім того, позивачу надано строк для подання документів яких не вистачає до 08.02.2021 р.

При цьому, відповідач рішенням №59 від 11.11.2020 р. відмовляє позивачу у призначенні пенсії та стверджує, що період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської не зараховано саме з підстав не подання документу про зміну прізвища.

Тобто, приймаючи 11.11.2020 р. рішення (до закінчення встановленого строку на подання додаткових документів 08.02.2021 р.) відповідач фактично позбавив ОСОБА_1 права подання документів для підтвердження навчанням у навчальному закладі, що як наслідок вплинуло на не зарахування періоду з 23.08.1979 по 15.08.1983 до трудового стажу позивачки.

Під час розгляду справи позивач надала до суду виписку з рішення про розірвання шлюбу, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища з яких випливає, що дошлюбне прізвище дружини ( ОСОБА_1 ) ОСОБА_2 .

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позивач належним та допустимими доказами підтвердила наявність у неї права на зарахування до трудового стажу період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо невнесення відомостей в реєстр застрахованих осіб на підставі інформації з довідки Чаплинської ДПІ за період з 05.10.2004 по 01.01.2013 та зобов`язання внести відомості до реєстру застрахованих осіб за період з 05.10.2004 по 01.01.2013 та з 28.08.1978 по 10.01.2001, та стосовно внесення до облікової картки персоніфікованого обліку форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» інформації про сплату податку за 2004 2012 роки суд зазначає, що такі вимоги позивача фактично дублюють вимогу про зарахування періоду діяльності ФОП до страхового стажу з 05.10.2004 р по 31.12.2012 р., які вирішені судом та задоволенні, відтак суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки є саме зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та вирішити питання про призначення пенсії.

Тому суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

На підставі викладеного, суд вважає протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Херсонській області щодо відмов у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та періоду навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.

Відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу періодів з 05.10.2004 по 31.12.2012, а також з 23.08.1979 по 15.08.1983.

Разом з тим суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити кошти, не отримані з вини органу за період з 01.10.2020 р. без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки

суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та визначати наявність у позивача права на призначення пенсії

Суд відмічає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення пенсії позивачу із врахуванням її страхового стажу за періоди з 05.10.2004 по 31.12.2012, а також з 23.08.1979 по 15.08.1983.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та періоду навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) період ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) вирішити питання щодо призначення пенсії позивача із врахуванням її страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 05.10.2004 по 31.12.2012 та період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 112010200