Справа № 240/577/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/577/20
категорія 112030100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.04.2020):
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо перерахунку розміру пенсії за віком відповідно закону України від 11.10 2017 №2148-VІІІ;
- Зобов 'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирськіїі області на виконання закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій" від 11.10.2017 №2148-VІІІ виконати перерахунок пенсії за віком згідно норм статті 42 пункт 4, абзаци перший-третій Закону, на найбільш вигідних умовах, з урахуванням страхового стажу після її попереднього перерахунку та заробітної плати з якої попередньо перераховано пенсію за віком етаном на 31.12.2005 року при переведені 05.04.2006 року з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на пенсію відповідно до закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,3716 з 01 жовтня 2017 року.
В обґрунтування позову зазначає, що з 01.11.2017 позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, позивач вважає, що йому невірно застосований розмір величини оцінки одного року страхового стажу. Позивач звернувся до відповідача з заявою перерахунок пенсії за віком згідно норм статті 42 пункт 4, абзаци перший-третій Закону, на найбільш вигідних умовах, з урахуванням страхового стажу після її попереднього перерахунку та заробітної плати з якої попередньо перераховано пенсію за віком етаном на 31.12.2005 року при переведені 05.04.2006 року з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на пенсію відповідно до закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. Однак відповідач відмовив на підставі того, що 01.10.2017 йому перераховано пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності законом №218, із застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.Позивач не погоджується з такою відмовою, тому просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 01.10.2017.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
20.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% - немає. При переведенні на інший вид пенсії застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 провадження в адміністративній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №510/1286/16-а.
Ухвалою судді від 28.01.2021 поновлено провадження у справі.
Ухвалою судді від 15.02.2021 суд перейшов з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 25 лютого 2021 року 12:00.
Сторони в судове засідання, призначеного на 25.02.2021, не з"явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомомили.
Ухвалою судді від 15.02.2021 суд перейшов до розгляду справи №240/577/20 у порядку письмового провадження.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.12.2020 в справі №510/1286/16-а, у постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18) та у постанові від 24 листопада 2020 року у справі №815/460/18. Так, у вказаних постановах, враховуючи позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 прямо зазначив про неможливість обмеження будь-яким строком звернення особи до суду з позовом про стягнення, окрім іншого, усіх виплат, на які особа має право відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд становив наступне.
Позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України з 16.04.2005 року, при первинному зверненні отримував пенсію за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджується Кабінетом Міністрів України, відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
З 05.04.2006 позивач переведений на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ при страховому стажі 38 років 3 місяці 4 дні (стаж враховано по 31.12.2005 рік), в тому числі стаж державної служби становить - 17 років 7 місяців 1 день.
19.04.2010 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням зі служби та з урахуванням стажу державної служби з 01.01.2006 по 15.04.2010. Для обчислення розміру пенсії була врахована заробітна плата на момент звільнення.
Для визначення розміру пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховувалась заробітна плата за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 31.03.2010 відповідно до ст.40 Закону № 1058.
Позивач отримував пенсію згідно до Закону України "Про державну службу з 05.04.2006, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 11.10.2017 року № 2148-VІІІ згідно якого Прикінцеві положення Закону № 1058 доповненні п.4-7, згідно якого Позивачеві було проведено з 01.10.2017 переведення з раніше призначеної пенсії (з пенсії за віком відповідно до Законі України "Про державну службу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") з використанням осучасненого єдиного показника середньої заробітної плати за останні 3 роки (2014-2016 р.р.) та з величиною оцінки одного року стажу, що застосовується для обчислення пенсії, у розмірі 1%.
Не погоджуючись із визначенням індивідуального коефіцієнту заробітної плати після проведення перерахунку у 2017 році позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.
Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
З 16.04.2005 року отримував пенсію за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджується Кабінетом Міністрів України, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення та п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).
З 05.04.2006 позивач отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року.
В свою чергу, згодом, з 01.10.2017 позивачу була призначена пенсія за віком на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058 - ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону України № 1058 - ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Відтак, при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первинному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Тобто, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України №1058 - ІV.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №185/1474/17 (2а/185/161/17), адміністративне провадження № К/9901/3035/17.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ, який набув чинності з 11.10.2017, внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доповнено пунктами 4-3 - 4-7.
Пунктом 4-4 даного Закону передбачено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Положеннями частини другої статті 40 Закону № 1058 - ІV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+Кз2+Кз3+ ... +Кз);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною першою статті 25 Закону № 1058 - ІV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
Кс = См х Вс / 100% х 12, де:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).
Таким чином, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, згідно положень пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01.10.2017 по 31.12.2017.
Водночас, суд зазначає, що приписи частини третьої статті 45 Закону регулюють переведення з одного виду пенсії на інший вид, тобто вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, у справі, яка розглядається, має місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.
Позивач отримував з 05.04.2006 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, що не заперечується відповідачем, а з 01.10.2017 позивачу було призначено пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на зазначене, положення абзацу 1 пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії за віком позивачу при її призначенні, оскільки у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Таким чином, суд вважає, що відповідач при обчисленні розміру для призначення позивачці вперше пенсії за віком відповідно до норм Закону безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Отже, такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
З огляду на приписи вказаної правової норми, оцінивши обставини справи, виходячи зі змісту позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою забезпечення належного та ефективного судового захисту прав та інтересів позивача шляхом визнання протиправними дії відповідача в частині призначення пенсії за віком з 01.10.2017 року відповідно до положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсію за віком з 01.10.2017 року відповідно до положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області в частині призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 жовтня 2017 року відповідно до положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 26 лютого 2021 року.

Суддя О.Г. Попова