Справа № 380/10552/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі МО України, відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати п.6 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 19.02.2020 року внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.09.2020 №130;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду І групи з 19.02.2020 року, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 400 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з відмовою у призначенні йому одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва). Зазначив, що відповідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності передбачена виплата одноразової грошової допомоги. Наголосив, що лише 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VIIIПро внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється. Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, на думку позивача, відповідно до ст. 58 Конституції України, вимоги Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які набрали чинності 01.01.2017, не розповсюджуються на спірні правовідносини, зокрема на зміну групи інвалідності за часовий проміжок з 2016 по 2020 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Враховуючи наведене, позивач вважає твердження відповідача про те, що оскільки з дня первинного встановлення групи інвалідності (27.01.2016) до дня встановлення І групи інвалідності (19.02.2020) минуло понад два роки, відтак позивач втратив права на отримання одноразової грошової допомоги, - безпідставним. З огляду на вказане, вважає оскаржуваний пункт рішення протиправним та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 24.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

10.02.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №10552). Зазначив, щодо спірних відносин слід застосовувати законодавство, що діяло на 19.02.2020. Так, згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Положення п. 4 вказаної статті застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014. Згодом, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-V11I(набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейдоповнено-абзацом другим такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Обидві ці норми п. 4 ст. 16-3 вказаного Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності. Отже, правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, відтак п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, застосовується до позивача. Крім того, представник відповідача звернув увагу, що на час первинного встановлення II групи інвалідності позивачеві (27.01.2016) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла. З дня первинного встановлення ІІ групи інвалідності (27.01.2016) до дня встановлення І групи інвалідності (19.02.2020) минуло понад два роки. У зв`язку з тим, що позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 275600,00 грн., а також враховуючи все вищенаведене, на думку представника відповідача, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Отже, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

16.02.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх. №1440 ел.), у якому повторно наголосив, що Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрали чинності 01.01.2017. У зв`язку з цим, зазначив, що вказані норми не застосовуються до спірних правовідносин, зокрема на зміну групи інвалідності за часовий проміжок з 2016 по 2020 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи солдатом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 19.05.2014 по 05.09.2014 та з 30.01.2015 по 03.02.2015.

03.02.2015 під час участі в антитерористичній операції поблизу населеного пункту Артемівськ Донецької області потрапив під мінометний обстріл та обстріл зі стрілецької зброї незаконними збройними формуваннями внаслідок чого отримав вогнепальне поранення лівого стегна, вогнепальний багато уламковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки з дефектом кісткової тканини.

Після проходження Обласної медико-соціальної експертної комісії, 27.01.2016 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю II групи, поранення пов`язане з захистом Батьківщини.

22.03.2016 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби.

В подальшому, після проходження Обласної медико-соціальної експертної комісії в м. Львові, позивачу було встановлено І групу інвалідності, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №347083 від 19.02.2020.

У зв`язку з встановленням І групи інвалідності ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

07.10.2020 на адресу позивача надійшов лист відмова за вих. №9221за підписом тво військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 з копією витягу з протоколу №130 від 10.09.2020 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у якому зазначало, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Спірні правовідносини у даній справі врегульовані Конституцією України, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Частиною 1 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд зазначає, що спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності з 19.02.2020, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, до спірних відносин застосовується законодавство, що діяло станом на 19.02.2020.

Згідно з п. 4 ст.16-3 вищезазначеного Закону, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення п. 4 ст. 16-3 цього Закону застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

В подальшому, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

При цьому, ці обидві норми п.4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ (абзац 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, двома роками, який обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Правовідносини щодо первинного встановлення втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ застосовується до позивача.

Суд зазначає, що на час первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме 27.01.2016 правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

Позивачем не заперечується той факт, що ним отримано одноразову грошову допомогу в розмірі 275600,00 грн.

Матеріалами справи стверджується, що 19.02.2020 ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №347083 від 19.02.2020.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, з дня первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (27.01.2017) до дня встановлення І групи інвалідності (19.02.2020) минуло понад два роки.

Як уже зазначалося, дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12.03.2020 у справі №280/148/19, у постанові від 20.02.2020 у справі №806/714/18, у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, однак при виникненні цих підстав протягом двох років з моменту їх первинного встановлення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), оскільки зміна підстав для призначення позивачу одноразової допомоги відбулась після спливу дворічного строку.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що п. 6 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 19.02.2020 року внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.09.2020 №130, відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

У зв`язку з викладеним, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду І групи з 19.02.2020 року, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 400 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, тобто більшому, ніж ним вже було отримано при первинному встановленні інвалідності.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 73-77, 139, 244-246, 250,255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.02.2021

Суддя Потабенко В.А.