Справа № 200/7750/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року справа №200/7750/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г.М., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача Помалюк І.В., представника відповідача Копитова Е.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 р. у справі № 200/7750/20-а (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області (далі позивач, ГУ ДПС у Донецькій області) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (далі відповідача, ПАТ «КЗВВ»), в просило: стягнути податковий борг у сумі 3165007 грн. 60 коп.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов задоволений, а саме суд: стягнув з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на користь держави податковий борг на загальну суму 3165007 коп.

24 листопада 2020 року відповідач подав до Донецького окружного адміністративного суду письмову заяву про розстрочення виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року на 12 місяців з дня постановлення ухвали.

30 листопада 2020 року відповідач подав до Донецького окружного адміністративного суду уточнену заяву про розстрочення рішення суду, а саме уточнив щодо зазначення року, до якого розстрочити рішення суду, тобто відповідачем фактично було помилково зазначено до 2020 року, замість до 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року задоволено заяву, суд розстрочив виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 200/7750/20-а за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення податкового боргу у сумі 3165007 грн. 60 коп. строком на 12 місяців, починаючи з грудня 2020 року по жовтень 2021 року по 263750 грн. щомісячно та у листопаді 2021 року у сумі 263757 грн.

Головне управління ДПС у Донецькій області, не погодившись з такими рішеннями, звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що несплата відповідачем заборгованості перед бюджетом порушує інтереси держави, оскільки спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує виконанню загальнодержавних програм, які фінансуються з бюджету, підриває основні принципи існуючого суспільного ладу. Вказані в заяві про розстрочення виконання рішення факти не є об`єктивними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду та гарантують виконання рішення у майбутньому.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов задоволений, а саме суд: стягнув з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на користь держави податковий борг на загальну суму 3165007 коп.

ПАТ «КЗВВ» звернулось до суду з заявою про розстрочення виконання рішення на 12 місяців, починаючи з грудня 2020 року по жовтень 2021 року по 263750 грн. щомісячно та у листопаді 2021 року у сумі 263757 грн.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що сума заборгованості в розмірі 3165007 грн. не заперечувалась, але через збитковість фінансових показників у 2020 році не могла бути погашена. Відсутність фінансової можливості ПрАТ «КЗВВ» щодо проведення своєчасних оплат підтверджено звітом про фінансові результати за 1 квартал 2020, 1 півріччя 2020, 9 місяців 2020. На даний час підприємство перебуває у вкрай тяжкому фінансовому становищі, що перешкоджає виконати рішення суду та можливості сплатити одразу всю суму податкового боргу. Примусове виконання рішення суду призведе до неможливості продовження належної господарської діяльності підприємства, виплати заробітної плати працівникам та виконання інших зобов`язань перед контрагентами та державними органами. Зазначає, що багата кількість контрактів на теперішній час, а їх більша частина складається з тендерних договорів із АТ «Укрзалізниця», не дає змоги підприємству виконувати у встановлені строки податкові зобов`язання, оскільки несвоєчасна сплата Контрагентами за існуючими договорами спричиняє неможливість своєчасного та в установленому порядку виконання оплати сум податку на додану вартість, інших податків. Така ситуація ще обумовлена наявністю обставин, що виникли у ПрАТ «КЗВВ» у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: скороченням фінансування робіт та послуг, закриття окремих видів діяльності, відсутність необхідної кількості персоналу.

Матеріали справи містять Звіт про Фінансові результати (звіт про сукупний дохід) І квартал 2020 року, І півріччя 2020 року, 9 місяців 2020 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для відстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому, питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площинні процесуального права.

Стаття 100 ПК України регулює питання розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.

Згідно п. 100.1 ст. 100 КАС України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Вочевидь, вказана норма має суттєві відмінності від положень ст. 378 КАС України, перша з яких полягає у тому, що положення ст. 100 ПК України регулюють питання розстрочення податкового боргу лише контролюючим органом, яким суд адміністративної юрисдикції у питаннях сплати податків не є.

Другою суттєвою відмінністю є та обставина, що у випадку розстрочення сплати податкового боргу податковим органом боржник обтяжений сплатою процентів. У ст. 378 КАС України про додаткові нарахування на суму боргу не йдеться.

Крім того, розстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків.

За таких обставин, інститут розстрочення податкового боргу платника податків та розстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, суди мають застосовувати положення КАС України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 (справа № 2а-25767/10/0570).

Таким чином, у розглядуваному випадку підстави розстрочення боргового зобов`язання судом, передбачені ст.378 КАС України, не є вичерпними та мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права.

В частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про розстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.

Суд враховує скрутне матеріальне становище відповідача та неможливість виплати суми податкового боргу одним платежем, а господарська діяльність відповідача надає можливість сплатити податковий борг у розмірі 3165007 грн. у майбутньому, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для відновлення платоспроможності та здійснення подальшої господарської діяльності відповідача необхідним є розстрочення сплати податкового боргу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що дії відповідача, а саме подані до суду платіжні доручення про сплату податкового боргу, свідчать про намір добровільного виконання ним встановленого графіку сплати податкового боргу у визначений судом термін. При цьому, позивачем не надано доказів того, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не виконує рішення суду у відповідності до визначеного графіку.

Частина 5 статті 378 КАС України визначає, що розстрочення виконання рішення можливе на строк не більше ніж одного року з дня ухвалення відповідного рішення. При цьому, розстрочення виконання рішення має місце як у випадку окремого звернення з заявою так і в резолютивній частині рішення суду відповідної інстанції при ухваленні рішення по суті. Оскільки, у даному випадку розстрочення відбувається на підставі окремої заяви за результатами розгляду якої суд приймає ухвалу, строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення такої ухвали. Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції розстрочення виконання рішення встановлено у межах вказаного строку.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення податкового боргу у сумі 3165007 грн. 60 коп. строком на 12 місяців, починаючи з грудня 2020 року по жовтень 2021 року по 263750 грн. щомісячно та у листопаді 2021 року у сумі 263757 грн.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін з мотивів викладених в цій постанові.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 р. у справі № 200/7750/20-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 р. у справі № 200/7750/20-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 24 лютого 2021 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова