Справа № 380/4132/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Справа №380/4132/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Петлюк В.

представника позивача Венгаренко Т.А.

представника відповідача Гавриляк Р.А.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про (з урахуванням уточнення) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2020 року №.

Ухвалою судді від 01.06.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали судді представник позивача усунув недоліки позовної заяви, у тому числі визначив належного відповідача у справі.

Ухвалою судді від 09.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 25.08.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Сторонами при розгляді справи було подано до суду заяви по суті справи письмові відзив, відповідь на відзив, заперечення.

Відповідно до позиції позивача, яка ним висловлена, зокрема, в позові, інших письмових заявах, що були подані до суду, він вважає, що відповідачем було безпідставно прийняте податкове повідомлення-рішення, яким встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2019 року та відсутність права на врахування суми від`ємного значення при надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 433 362 грн.

Позивач зазначає, що контролюючим органом було проведено камеральну перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованих за грудень 2019 року, за наслідком якої складено акт від 17.02.2020 року №28/04.02/34668036. У такому акті контролюючий орган ствердив про завищення Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2018 року на суму 433 362 грн., що в результаті призвело до завищення сум бюджетного відшкодування, задекларованого за грудень 2019 року.

Проте, за доводами позивача, такі порушення в дійсності не мали місце й ним правомірно визначено суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Позивач вважає, що відповідачем надано неправильної оцінки тій обставині, що Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» було відкориговано задекларовані значення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у 2018 році, а саме, зменшено значення, що зараховується до складу податкового кредиту за квітень 2018 року на суму 433 362 грн. і на цю ж суму збільшено таке значення за березень 2018 року.

Позивач наголошує, що сума від`ємного значення за березень 2018 року склала 2 226 668 грн., а не 1 793 306 грн., як помилково вказує відповідач, у зв`язку з поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість та поданням відповідного коригування. При цьому, у позивачеві було відшкодовано в 2019 році суму, яка включала 1 793 306 грн. за березень 2018 року, що свідчить про правомірність актуального відшкодування залишку в розмірі 433 362 грн.

Таким чином, Приватне підприємство «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» стверджує про правомірність визначення сум бюджетного відшкодування, що свідчить про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до позиції відповідача, яка ним висловлена у відзиві, інших письмових заявах, що були подані до суду, він вважає вимоги позивача безпідставними.

А саме, відповідач зазначає, що проведеною камеральною перевіркою була виявлено завищення сум бюджетного відшкодування, задекларованого за грудень 2019 року на суму 433 362 грн. Контролюючий орган зауважує, що сума відшкодування була сформована по періоду виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2018 року в розмірі 433 362 грн.

Проте, у декларації за березень 2018 року позивачем уже було задекларовано до бюджетного відшкодування 3 487 107 грн., яка включає березень 2018 року, та відшкодовано 3 048 059,17 грн., у тому числі по періоду березень 2018 року на суму 1 793 306 грн. (акт камеральної перевірки від 15.02.2019 року №591/12.2/34668036).

Окрім цього, уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень 2018 року був прийнятий, однак, не врахований, так як складений із порушенням. Відповідач зазначає, що розрахунок коригування №3 до податкової накладної від 30.03.2018 року №1 був складений 02.04.2018 року та зареєстрований 27.04.2018 року, тому зазначене коригування проводиться у квітні 2018 року (а не березні).

У зв`язку з чим, відповідач вважає, що ним було правомірно та обґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення-рішення й підстав для задоволення позовних вимог не вбачає.

У судових засіданнях представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнав, ствердив про його безпідставність, а тому, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши їхні доводи та заперечення, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Судом установлено, що Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» було подано податкову декларацію від 14.04.2018 року з податку на додану вартість за березень 2018 року, в якій задекларовано 433 333 грн. податкового зобов`язання, 5 172 423 грн. податкового кредиту, 4 739 090 грн. від`ємного значення. Відповідно до додатку 2 до податкової декларації, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду склала 4 739 090 грн., у тому числі 1 793 306 грн. за березень 2018 року.

Також позивачем було подано податкову декларацію від 16.05.2018 року з податку на додану вартість за квітень 2018 року, в якій задекларовано -1 733 333 грн. податкового зобов`язання, 5 741 845 грн. податкового кредиту, 7 475 178 грн. від`ємного значення. Відповідно до додатку 2 до податкової декларації, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду склала 7 475 178 грн., у тому числі 1 793 306 грн. за березень і 2 736 088 грн. за квітень 2018 року.

У матеріалах справи наявні також докази здійснення на користь позивача попередньої оплати за товар (труби) від ТОВ «ТНГК» на суму 2 600 000 грн., у тому числі ПДВ 433 333,33 грн. (платіжне доручення від 30.03.2018 року №354) і повернення помилково сплачених коштів від Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» на користь ТОВ «ТНГК» на суму 2 600 000 грн., у тому числі ПДВ 433 333 грн. (платіжне доручення від 02.04.2018 року №214). А також, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 02.04.2018 року №3 до податкової накладної від 30.03.2018 року №1 (сума коригування ПДВ -433 333,33 грн.).

Позивачем окрім цього, як засвідчується матеріалами справи, було подано уточнюючу довідку від 03.12.2019 року про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2 до податкової декларації) за квітень 2018 року, якою уточнено від`ємне значення збільшено на 433 333 грн. у березні 2018 року, зменшено у квітні 2018 року на 433 333 грн.

Судом установлено, що Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» подано податкову декларацію від 16.01.2020 року з податку на додану вартість за грудень 2019 року, в якій задекларовано 0 грн. податкового зобов`язання, 444 524 грн. податкового кредиту, 11 162 грн. від`ємного значення. Згідно з додатком 3 до податкової декларації, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, складає 433 362 грн. і включає від`ємне значення за березень 2018 року в розмірі 433 362 грн. Відповідно до заяви від 16.01.2020 року про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4 до податкової декларації), бюджетне відшкодування за грудень 2019 року визначене в розмірі 433 362 грн.

Також установлено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2019 року. За наслідком такої камеральної перевірки складено відповідний акт від 17.02.2020 року №28/04.02/34668036.

У такому акті вказано, що сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за грудень 2019 року сформована по періоду березень 2018 року в розмірі 433 362 грн. У той же час, у березні 2018 року сума від`ємного значення становила 1 793 306 грн. та у декларації за грудень 2018 року Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» уже було заявлено до бюджетного відшкодування та в подальшому відшкодовано 3 048 059,17 грн., у тому числі по періоду березень 2018 року в розмірі 1 793 306 грн.

У зв`язку з чим податковий орган виклав висновок про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 433 362 грн., що є порушенням п.п. 200.4, 200.8 Податкового кодексу України і є підставою для відмови в бюджетному відшкодуванні за грудень 2019 року в сумі 433 362 грн.

На підставі акта від 17.02.2020 року №28/04.02/34668036 Головним управлінням ДПС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.03.2020 року №, яким встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2019 року та відсутність права на врахування суми від`ємного значення при надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 433 362 грн.

Окрім того, в матеріалах справи наявні акти камеральних перевірок від 15.02.2019 року №591/12.2/34668036 і від 15.11.2019 року №850/04.02/34668036, у яких наведені відомості про бюджетне відшкодування позивачеві податку на додану вартість у тому числі за березень 2018 року на суму 1 793 306 грн.

Приватне підприємство «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» не погодилося з зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням від 17.03.2020 року №, яким відмовлено у визнані права на бюджетне відшкодування, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

У зв`язку з чим, установивши необхідні дійсні обставини справи, суд, вирішуючи даний спір, керуючись принципом змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ураховуючи визначений законом обов`язок з доказування в такій категорії справи, постановляючи рішення виходить із наступного.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 14.1.18 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з п. 200.1 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п. 200.10 Податкового кодексу України, строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

У зв`язку з чим, суд відзначає, що Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» було задеклароване від`ємне значення за березень 2018 році в сумі 2 226 668 грн., що мало місце внаслідок коригування 03.12.2019 року попередньо задекларованих значень за березень і квітень 2018 року від`ємне значення за березень 2018 року збільшено на 433 333 грн., а за квітень 2018 року відповідно зменшене на 433 333 грн.

При цьому, позивачеві було відшкодовано в 2019 році (за актом камеральної перевірки від 15.02.2019 року №591/12.2/34668036) 3 048 059,17 грн., у тому числі 1 793 306 грн. за березень 2018 року.

Таким чином, Приватне підприємство «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість із врахуванням суми від`ємного значення по періоду березень 2018 року у розмірі 433 362 грн. (що складає різницю 2 226 668 грн. і 1 793 306 грн.).

У той же час, відмова контролюючого органу визнати за позивачем таке право на податкові вигоди, не узгоджується зі встановленими дійсними обставинами справи та приписами чинного законодавства України, що вказує на протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень. Суд підкреслює, що право позивача на відшкодування відповідає задекларованим значенням, які внесені ним відповідно до належних правових підстав, а вагомих і достовірних свідчень протиправності таких дій платника податків контролюючий орган не навів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пар. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», пар. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», пар. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем не доведено правомірність своїх рішень у відповідності до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Основного Закону та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з нормами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У зв`язку з чим, на відповідача слід у повному обсязі покласти витрати зі сплати судового збору, які поніс позивач при зверненні до суду з цим позовом. Окрім цього, суд відзначає, що позивачем заявлено до відшкодування з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Натомість відповідач заперечив щодо розміру таких витрат, вважаючи, що він не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих послуг. Відтак, узявши до уваги аргументи як сторони позивача, так і сторони відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування правничої допомоги 5 000,00 грн., що кореспондує засадам співмірності та достатності, відповідає обставинам справи, її складності та об`єму наданих послуг і виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Львівській області №34668036 від 17.03.2020 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (; 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (; 79024, м. Львів, вул. Промислова, 25) судовий збір в сумі 6650,44 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (; 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (; 79024, м. Львів, вул. Промислова, 25) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2021 року.

Суддя Сасевич О.М.