Справа № 600/2480/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2480/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

24 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи України" про визнання протиправним та скасування наказу, -,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи України", у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №3648/5 від 20.10.2020 р. "Про задоволення скарги" в частині анулювання приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав та обтяжень;

- зобов`язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав та обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Міністерство юстиції України (далі - відповідач-1) при розгляді скарги не повідомлено позивача про час і місце засідання колегії, не запропоновано надати свої пояснення та докази, не надано копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів. Також не враховані листи позивача в яких було зазначено про незаконні реєстраційні дії від його імені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, натомість одразу рекомендовано Міністерству юстиції анулювати його доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, оскаржуваний наказ є необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсним обставинам та нормам законодавства, у зв`язку з чим наказ Міністерства юстиції України в частині анулювання приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав та обтяжень, на його думку, підлягає скасуванню.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідач - Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 24.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із скаргою, в якій просив провести перевірку державної реєстрації обтяжень - припинення 03.02.2020 р. приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакеке Ю.А. обтяження нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 50936884.

03.03.2020 р. позивач звернувся до Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) з заявою про факт використання третіми особами особистого ключа. Окрім того, повідомив, що відповідні документи будуть подані до органів поліції та Нотаріальної палати України.

04.03.2020 року позивач звернувся до директора Чернівецької регіональної філії Державного підприємства "Національні інформаційні системи" з повідомленням про можливу компрометацію ідентифікаторів доступу позивача про факт використання третіми особами особистого ключа.

04.03.2020 року позивач звернувся до Нотаріальної палати України з заявою про факт використання третіми особами особистого ключа.

04.03.2020 року позивач звернувся до відділу протидії кіберзлочинності в Чернівецькій області ДКП НП України з заявою з приводу того, що невстановлені особи здійснювали несанкціоновані дії у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із використання електронно-цифрового підпису останнього.

05.03.2020 року позивач звернувся до Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) з заявою про факт використання третіми особами особистого ключа з 02.02.2020 р. по 02.03.2020 р.

05.03.2020 року Чернівецька регіональна філія Державного підприємства "Національні інформаційні системи" повідомила позивача про заміну паролю доступу.

06.03.2020 р. позивач звернувся з додатковим повідомленням до слідчого Герцаївського ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про факт використання третіми особами особистого ключа з 02.02.2020 р. по 02.03.2020 р.

06.03.2020 року позивач звернувся до Нотаріальної палати України з заявою про факт використання третіми особами особистого ключа з 02.02.2020 р. по 02.03.2020 р.

06.03.2020 року позивач звернувся до відповідача-2 з заявою про факт використання третіми особами особистого ключа з 02.02.2020 по 02.03.2020, окрім того повідомлено про проведення реєстраційних дій.

19.08.2020 року колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції розглянувши вказану скаргу ОСОБА_2 прийняла висновок, яким рекомендувала її задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення від 03.02.2020 р. №50936884, прийняте приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 та анулювати приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакеке Ю.А. доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 26, п.п. "а", "г" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерством Юстиції України 20.10.2020 р. прийнято наказ №3648/5, яким на підставі вказаного висновку наказано: задовольнити у повному обсязі скаргу ОСОБА_2 від 24.02.2020 р. №18855; скасувати рішення від 03.02.2020 р. №50936884, прийняте приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакеке Ю.А; анулювати приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакеке Ю.А. доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із наказом в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення не містить жодної мотивації підстав та причин застосування до позивача саме анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Розгляд скарги здійснено з порушенням встановленої законом процедури рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням порядку його прийняття.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (у редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту - Закон №1952-IV).

Частиною 1 статті 2 Закону №1952-IV визначено, зокрема, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, статтею 37 вищезазначеного Закону врегульований порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Водночас, процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1128 (далі - Порядок № 1128).

Відповідно до положень з п. 2, 3, 4 Порядку № 1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з п. 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Відповідно до п.14 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на допущені процедурні порушення при винесенні наказу Міністерством юстиції України.

Згідно з положеннями п.10 Порядку №1128, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у п.10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально (пункт 12 Порядку №1128).

В обґрунтування протиправності винесеного наказу позивач зазначає, що він не був повідомлений про розгляд скарги, не надали копію скарги разом із поданими документами. Відповідач, в свою чергу, не надав жодних доказів, стосовно своєчасного надсилання та отримання позивачем документів щодо розгляду поданої скарги та доказів, які б свідчили про належне ознайомлення позивача зі скаргою.

З огляду на зазначене колегія суддів наголошує, що оголошення з сайту Міністерства юстиції України, не є доказом, який підтверджує факт ознайомлення позивача з датою засідання, оскільки з оголошення не вбачається, якою датою та в якій годині воно було розміщено на сайті, доказів належного повідомлення позивача (телефонограмою чи засобами поштового чи електронного зв`язку) відповідачем не надано та судом не встановлено. Крім того, вручення позивачу копії скарги та доданих до неї документів також відсутні.

Зазначене позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28.05.2020 року у справі №822/1874/17.

Так, позбавлення приватного нотаріуса, дії якого оскаржуються, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі №826/3442/17, в якій зазначено, що використання прислівника "обов`язково" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням. Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги.

Так, Міністерством юстиції України не подано належних доказів того, що під час розгляду скарг по суті запрошувався позивач, що його своєчасно повідомлялося про час та місце розгляду скарги, а також, що йому своєчасно направлялася копія скарги та додані до неї документи, чим позбавила права надати відповідні пояснення з приводу скарги, які також мали б враховуватися під час розгляду зазначеної скарги.

Згідно п.4 Порядку № 1128, розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Водночас, з висновку Колегії встановлено, що скарга ОСОБА_2 надійшла до Міністерства юстиції України 03.03.2020 року та була зареєстрована за №Д-157/01-37. В свою чергу висновок Колегії був підготований 19.08.2020 року, тобто в понад 5 місячний термін від дня надходження скарги, а оскаржуваний наказ взагалі був прийнятий 20.10. 2020 року.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції Україи подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Законодавцем чітко встановлено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи обирають шляхи задоволення скарги, приймаючи при цьому саме мотивоване рішення, чого відповідачем зроблено не було.

Крім того, відповідачем не досліджено та не враховано, що позивачем повідомлено Південно Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Чернівецьку філію Державного підприємства "Національні інформаційні системи", відділ протидії кіберзлочинам в Чернівецькій області, національну палату України та слідче Герцаївське ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області пре те, що в результаті несанкціонованого використання третіми особами його особистого ключа, яке мало місце в період з 02.02.2020 року по 02.03.2020 року, ним виявлено що за даний період часу невідомою особою під його електронним цифровим підписом проводили реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме виявлено десять фактів реєстрації "Заяв про державну реєстрацію обтяжень" (зі зняттям заборони відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арештів та вилучення запису з Державного реєстру іпотек).

Так, з матеріалів справи встановлено, що заява позивача зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національній поліції України" (журналі єдиного обліку) відділ протидії кіберзлочинам в Чернівецькій області за №41.

Крім того, колегія суддів зазначає, що застосований до позивача захід реагування, що передбачений ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не є найменш суворим.

Апеляційний суд зауважує, що в частині судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейським Судом з прав людини вироблено позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" від 31.07.2008 року, рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" від 22.11.1995 року, рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру" від 21.07.2011 року, рішення у справі "Путтер проти Болгарії" від 02.12.2010 року).

Системний аналіз практики Європейського Суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006 року, рішення у справі "Malone v. UnitedKindom" від 02.08.1984 року).

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення не містить жодної мотивації підстав та причин застосування до позивача саме анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Колегія суддів, що відповідно до 2 статті 19 Конституції України наголошує, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані дотримуватися і неухильного виконувати процедури розгляду скарги, що безпосередньо пов`язано із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли.

Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі сказаного, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.

Європейський Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" у п. 74 рішення звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

В п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі "Рисовський проти України" суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Водночас, відповідач приймаючи оспорюваний наказ діяв з порушенням вимог пунктів 9-11 Порядку з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, протилежного відповідачем не було доведено ні в ході розгляду справи судом першої ні апеляційної інстанціях.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем здійснено розгляд скарги з порушенням встановленої законом процедури рішення не може вважатись законними і обґрунтованим, а неповідомлення суб`єкта оскарження не можна віднести до формального порушення.

Так, пункті 11 Порядку № 1128 визначені способи повідомлення, та не визначено вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

Таким чином, на Міністерство юстиції України покладено обов`язок забезпечення участі заінтересованих осіб у розгляді скарги шляхом належного повідомлення з метою реалізації їхнього права на захист, подання відповідних пояснень.

Обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної Колегії, сприяють належному виконанню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення скарги. Так, встановивши, що суб`єкта, дії якого оскаржуються, не повідомлено про час та місце розгляду скарги, Колегія не має законних підстав розглядати скаргу по суті.

Невиконання вказаного положення є порушенням, передбаченого статтею 2 КАС України критерію правомірності прийнятого рішення, а саме: урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на зазначене колегія судді приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задовольнити вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу №3648/5 від 20.10.2020 р. "Про задоволення скарги" в частині анулювання приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав та обтяжень.

Позглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог щодо зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав та обтяжень, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Так, колегія суддів зазначає, що вимога позивача щодо поновлення доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є похідною вимогою по відношенню до первісної щодо визнання протиправним та скасування наказу №3648/5 від 20.10.2020 р. "Про задоволення скарги" в частині анулювання приватному нотаріусу Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав та обтяжень.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові по справі №821/1355/17 від 13.05.2020 р.

Згідно з нормами п.5 наказу Міністерства юстиції України №3648/5 від 20.10.2020 р., виконання пункту 3 цього ж наказу покладено на виконавця - державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Таким чином, ДП "Національні інформаційні системи" є лише технічним адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, та враховуючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо первісної вимоги позивача, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав та обтяжень також підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.