Справа № 160/2241/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 лютого 2021 року Справа 160/2241/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши в м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
16 лютого 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки МО України надати йому та Головному управлінню Пенсійного фонду у Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог чинного законодавства, із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок, доплат, підвищень та премій для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 1 квітня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області перерахувати пенсію у 100% обсязі, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням довідки Дніпропетровського ОТЦКСП МО України та одноразово, в повному обсязі, виплатити заборгованість, яка виникла недоплатою пенсії до її перерахунку.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/2241/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Щодо заявлених до суду позовних вимог слід зазначити таке.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений певний перелік способів захисту порушених прав, свобод або законних інтересів, а саме: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу, в силу приписів частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, застосуванню судом такого способу захисту прав як спонукання відповідача - суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій з метою відновлення порушених прав повинен передувати висновок суду про протиправність індивідуального акта.

При цьому, суд наголошує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, яке повинно бути реальним та стосуватися (зачіпати) особисті права або інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 09.07.2018 в адміністративній справі № 9901/675/18.

Так, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 викладені позовну вимоги, щодо зобов`язання Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України надати позивачу та Головному управлінню Пенсійного фонду у Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог чинного законодавства, із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок, доплат, підвищень та премій для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 1 квітня 2019 року та щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області перерахувати пенсію у 100% обсязі, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням довідки Дніпропетровського ОТЦКСП МО України та одноразово, в повному обсязі, виплатити заборгованість, яка виникла недоплатою пенсії до її перерахунку.

При цьому, позивач у позовній заяві обґрунтовує позовні вимоги протиправними діями посадових осіб відповідачів - суб`єктів владних повноважень, що виявились у відмові Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в складанні нової довідки про розмір грошового забезпечення та у відмові Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо надання списку осіб, пенсії, яких підлягають перерахунку та про проведення перерахунку пенсії позивачу.

У той же час, позовні вимоги про вирішення публічно-правового спору шляхом визнання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправним, прохальна частина позовної заяви не містить.

Суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги у визначеній редакції не відповідають вимогам ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного України.

В свою чергу, суд зауважує, що вимоги позовної заяви повинні викладатись чітко і зрозуміло, з урахуванням правил, встановлених процесуальним законодавством і узгоджуватись з наданими суду повноваженнями за наслідками розгляду справи, та мають бути спрямовані на захист конкретних прав, свобод та інтересів позивача з зазначенням способу їх захисту, який не допускає неоднозначного, довільного тлумачення змісту позовних вимог і дозволить суду максимально якісно здійснити правосуддя.

Отже, з метою належного захисту прав позивача, останньому необхідно привести позовні вимоги у відповідність до приписів ст.5 Кодексу адміністративного України, надавши до суду належним чином оформлений уточнений адміністративний позов (з копіями позову та додатків відповідно до кількості учасників справи).

Крім того, відповідно до п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Водночас, позивачем в позовній заяві не вказані реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) ОСОБА_1 , за його наявності або відомості про відсутність такого номеру, також відсутні ідентифікаційні коди юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів, а також відсутні відомості про наявність або відсутність у ОСОБА_1 та у відповідачів офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти.

Також, приписами статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття "письмових доказів", якими, зокрема, є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003р., копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Таким чином, перевіривши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що додані до вищезазначеної позовної заяви копії доказів на підтвердження фактичних обставин справи не завірені належним чином, також, позивачем до копії позовної заяви для відповідача додано ксерокопії додатків до позовної заяви, які також належним чином не завірені, при цьому позивачем не додано до позову докази - письмові звернення до відповідачів.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В свою чергу, п. 11 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до позовної заяви, де серед іншого зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем не надано суду власне вищевказане письмове підтвердження.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 5, 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви з уточненням змісту позовних вимог та приведення їх у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи;

- належним чином завірених копій додатків до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, в тому числі письмові звернення до відповідачів.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Н.В. Боженко