Справа № 280/4700/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Справа № 280/4700/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), третя особа - Новомиколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Запорізька, буд. 83, смт. Новомиколаївка, Запорізька область, 70100), про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), третя особа Новомиколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо видачі виконавчого документа вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3064-59У від 11.02.2020, виданий відповідачем щодо стягнення з позивача на користь відповідача 197003,96 грн.

Крім того, просить стягнути на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивач просить витребувати у Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження, яке внесено до АСПВ Міністерства юстиції за №62111353 за зверненням відповідача відносно позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вимога про сплату недоїмки не підлягає виконанню з огляду на те, що пропущений встановлений законом тримісячний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання (вимога видана 11 лютого 2020 року, тримісячний термін закінчився 11 травня 2020 року, виконавче провадження порушено 12 червня 2020 року). Також посилається на те, що їй не надавалось будь-яке рішення, яке було прийнято з питання нарахування єдиного внеску та штрафних санкцій, що є порушенням вимог Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, вимога про сплату боргу не містить всіх обов`язкових реквізитів виконавчого документа, передбачених ст. 4 вказаного Закону України «Про виконавче провадження». Зауважує, що вимога, яка стала підставою для порушення виконавчого провадження на її адресу не направлялась, нею не отримувалась. Про її існування позивачу стало відомо лише із матеріалів виконавчого провадження. З урахуванням викладених обставин, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 20.07.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

03.08.2020 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 07.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новомиколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі третя особа, Новомиколаївський ВДВС), судовий розгляд призначено на 15.09.2020 без повідомлення (виклику) сторін.

25.08.2020 від відповідача до суду надійшли відзив на позов та клопотання про проведення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві відповідач зазначив, що сума визначеного до сплати у бюджет єдиного соціального внеску, правомірність нарахування якої підтверджена судом по справі №280/4854/18, становить 216109.90 грн. За рахунок наявної переплати у інтегрованій картці платника у розмірі 21860,12 грн., сума боргу о єдиному внеску становила 194249,78 грн. Після закінчення судового оскарження вказані суми донарахувань відображені в ІКП платника 15.01.2020. У подальшому ФОП ОСОБА_1 донараховано єдиного внеску по терміну сплати 20.01.2020 у розмірі 2754,18 грн. Таким чином, сума заборгованості позивача з єдиного внеску станом на 11.02.2020 становила 197003,96 грн. Посилання позивача щодо безпідставності винесення нової вимоги про сплату заборгованості по єдиному внеску вважає необґрунтованими, оскільки за кожним фактом збільшення суми недоїмки виноситься нова вимога, що містить суму заборгованості по ЄСВ, що існує на момент її винесення. Також посилається на те, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

08.09.2020 від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення та витребувані матеріали. В письмових поясненнях Новомиколаївський ВДВС відобразив порядок своїх дій, щодо проведення виконавчого провадження №62293762 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3064-59У.

В період з 10.08.2020 по 11.09.2020 суддя перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою від 14.09.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд з повідомленням (викликом) сторін справи №280/4700/20 було відмовлено.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 11.02.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу №Ф-3064-59 про сплату боргу (недоїмки), визначеної станом на 31.01.2020, якою позивача зобов`язано сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 197003,96 грн., з яких: недоїмка 169423,018 грн., штрафи 27580,78 грн. (а.с. 6).

Позивач, вважаючи винесену вимогу протиправною, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 КАС України відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (надалі Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону №2464-VI.

Так, згідно ч. 1 ст. 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону (роботодавців, фізичних осіб - підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом. (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Судом встановлено, що податковим органом у 2018 році було проведено документальну планову невиїзну перевірку з питання своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків і зборів, про що вкладено акт від 11.06.2018 №434/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , у тому числі з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Відповідно до висновків перевірки від 11.06.2018 встановлено порушення позивачем зокрема:

п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону №2464-VI, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2016-2017 роки на загальну суму 188529,12 грн., у т.ч. за 2016 рік на суму 87278,68 грн., за 2017 рік на суму 101250,44 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 11.06.2018 контролюючим органом було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.07.2018, зі сплати єдиного внеску у розмірі 188529,12 грн. та рішення № від 25.07.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за яким нараховано штрафні санкції у розмірі 27580,78 грн.

Відповідно до п. 14 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок, що відповідно до цього Закону підлягає сплаті із сум виплат за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до дня включення податковим органом даних про такого платника до реєстру страхувальників Державного реєстру, сплачується (стягується) на загальних підставах відповідно до цього Закону за зазначений період.

Згідно з ч.4 ст. 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Вищезазначені вимога та рішення були оскаржені ФОП ОСОБА_1 до суду. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №280/4854/18 в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі №280/4854/18 залишено без змін.

Таким чином, сума визначеного до сплати у бюджет єдиного соціального внеску, правомірність нарахування якої підтверджена судом по справі №280/4854/18, становила 216109,90 грн. За рахунок наявної переплати у інтегрованій картці платника у розмірі 21860,12 грн., сума боргу по єдиному внеску склала 194249,78 грн.

У подальшому ФОП ОСОБА_1 донараховано єдиного внеску по терміну сплати 20.01.2020 у розмірі 2754,18 грн., згідно вимог ст. 7 Закону №2464-VI.

Відповідно до абз.2 п.2 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI, тут і далі в редакції чинній на час спірних правовідносин, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Таким чином, сума заборгованості позивача з єдиного внеску станом на 11.02.2020 склала 197003,96 грн.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), із змінами і доповненнями, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції №449 контролюючі органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), зокрема, якщо:

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Таким чином, з врахуванням вказаної норми платнику було винесено вимогу про сплату боргу від 11.02.2020 №Ф-3064-59 на загальну суму 197003,96 грн. (з урахуванням недоїмки по єдиному соціальному внеску, що зросла на кінець місяця).

Посилання позивача щодо безпідставності винесення нової вимоги про сплату заборгованості по єдиному внеску є необґрунтованими, оскільки за кожним фактом збільшення суми недоїмки виноситься нова вимога, що містить суму заборгованості по ЄСВ, що існує на момент її винесення.

Згідно до вимог ч.3 та ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до ч. 7 ст. 25 даного Закону, сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.

Згідно пункту 16 вказаної статті строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Таким чином, є безпідставними посилання позивача на пропущення строків для стягнення заборгованості по єдиному соціальному внеску щодо суми, яка оскаржувалась по судовій справі №280/4854/18, оскільки на терміни стягнення сум заборгованості по єдиному внеску термін давності не розповсюджується.

Посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги, є безпідставним так як спірна вимога прийнята контролюючим органом у межах своєї компетенції та з її змісту можна чітко встановити зміст даної вимоги (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх).

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання її протиправною за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 у справі №826/11623/16 (адміністративне провадження №К/9901/50453/18).

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо інших посилань позивача викладених в позові, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Часиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для присудження понесених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), третя особа - Новомиколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Запорізька, буд. 83, смт. Новомиколаївка, Запорізька область, 70100), про визнання дій протиправними - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.02.2021.

Суддя Р.В. Кисіль