Справа № 826/13591/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Київ № 826/13591/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укрміт»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрміт» (далі - позивач, ТОВ «Укрміт») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС України у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки позивачем не порушено визначені в Законі України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки проведення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, відтак підстави для нарахування пені відсутні. При аналізі взаєморозрахунків позивача з контрагентом «HONG KONG BMDA LIMITED» відповідачем не враховано факту припинення зобов`язання вказаного контрагента перед позивачем в сумі 71405,10 дол. США на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017 та акта про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017. Таке проведення розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не суперечить вимогам законодавства та вказує на відсутність порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, наполягаючи на правомірності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Оскільки, перевіркою проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічних операцій ТОВ «Укрміт» встановлено порушення передбачених статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строків зарахування валютної виручки від іноземних контрагентів. Позивачем не надано доказів продовження строків розрахунків чи наявності підстав для зупинення перебігу таких строків. У зв`язку з цим, відповідно до статті 4 Закону позивачу нараховано пеню у розмірі 0,3% від суми виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України.

Представником позивача подана відповідь на відзив, у якій заперечуються доводи відповідача та повторно наголошено на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із цим позовом. Також, зазначив, прийняте податкове повідомлення-рішення з порушенням статті 86 Податкового кодексу України, що право позивача на подання та розгляд заперечення на акт перевірки, які мають бути враховані при прийнятті контролюючим органом рішення про визначення грошового зобов`язання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки на день розгляду справи набули чинності зміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», а також враховуючи те, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, судом встановлені такі обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС України у м. Києві проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Укрміт» з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за експортним контрактом від 21.06.2017 №4-21/06/17 з «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) згідно листів ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.02.2018 №10.308-110/10/79-92 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 06.02.2018 №7023/10) та від 02.03.2018 №04.123-11-79-214 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 07.03.2018 №13737/10) за період з 21.06.2017 по 27.04.2018, за результатами якої складено акт від 04.05.2018 №553/26-15-14-06-04/40086188.

В акті відображено висновок про порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: ненадходження валютної виручки на суму 71405,10 дол. США за контрактом від 21.06.2017 №4-21/06/17 з «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг).

У своєму відзиві на позовну заяву, контролюючий орган зазначив, що акт перевірки зареєстровано та вручено під розписку директору Гедзюку Костянтину Сергійовичу 04.05.2018, що також не заперечується позивачем.

Не погоджуючись із актом перевірки, позивачем надано заперечення на акт.

Листом від 24.05.2018 №24168/10/26-15-14-06-04-31 про розгляд заперечення повідомлено, оскільки заперечення подано з порушенням строків воно залишено без розгляду.

На підставі названого акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.05.2018 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 288782,09 грн за платежем пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. У скарзі позивач заначив, що він скористався своїм правом наданим пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, зокрема подано заперечення на акт перевірки, однак контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення без запрошення для розгляду заперечень та без розгляду самих заперечень. Крім того, позивачем зазначено, що ним не порушено визначені в Законі України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки проведення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, відтак підстави для нарахування пені відсутні.

Рішенням Державної фіскальної служби України №23967/6/99-99-11-01-02-25 від 19.07.2018 про результати розгляду скарги, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись із висновками відповідача і стверджуючи про протиправність податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом при вирішення спору по суті враховується таке.

Щодо доводів позивача про порушенням контролюючим органом статті 86 Податкового кодексу України при прийняті податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статті 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду. Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки. В свою чергу, рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Акт перевірки зареєстровано та вручено під розписку директору Гедзюку Костянтину Сергійовичу 04.05.2018, що не спростовано позивачем.

Слід зауважив, що позивач отримавши акт перевірки, звернувся до ГУ ДФС через засоби поштового зв`язку з запереченнями до акта документальної планової виїзної перевірки, де зазначив про бажання взяти участь у розгляді заперечень представником ТОВ «Укрміт» від 08.05.2018 №112 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 17.05.2018 №29161/10).

На підтвердження направлення заперечень, позивачем надано копію фіскального чеку від 08.05.2018 та опис вкладення. Однак, зазначений опис вкладення не містить будь-яких поштових штемпелів.

Як встановлено, акт перевірки від 04.05.2018 позивачем отримано 04.05.2017, перебіг встановленого пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України строку подання заперечень на Акт перевірки, розпочався 07.05.2018 та становить 5 робочих днів, тобто 07.05.2018, 08.05.2018, 10.05.2018, 11.05.2018 та 14.05.2018, оскільки 05.05.2018, 06.05.2018, 12.05.2018 та 13.05.2018 є вихідними днями, а також 09.05.2018 це державний святковий день вихідний. Тобто, заперечення на акт перевірки направлені позивачем з дотриманням передбачених Податкового кодексу України строків. Разом з тим, ТОВ «Укрміт» отримано письмову відповідь від ГУ ДФС у м. Києві від 24.05.2018 №24168/10/26-15-14-06-04-31 про розгляд заперечення.

У відповіді ГУ ДФС у м. Києві не зазначено про наслідки розгляду заперечень, на тій підставі, що акт перевірки вручено під розписку директору Гедзюку Костянтину Сергійовичу 04.05.2018, проте заперечення ТОВ «Укрміт» від 08.05.2018 №112 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 17.05.2018 №29161/10) було подано до органу ГУ ДФС у м. Києві 17.05.2018, у зв`язку з чим скаргу залишено без розгляду.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у свою чергу, передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Контролюючим органом прийнято 16.05.2018 податкове повідомлення-рішення №, отже податкове повідомлення-рішення прийнято на восьмий день за днем вручення платнику податків акта перевірки.

Враховуючи викладене, подані платником податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки заперечення на вказаний акт підлягають розгляду податковим органом, а результати такого розгляду - врахуванню при прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.02.2020 (справа № №808/7101/15), від 28.09.2020 (справа № 520/2305/19).

Отже, в розглядуваній ситуації, оскаржувані акти індивідуальної дії прийнято без дотримання вимог пунктів 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Результати розгляду заперечень платника податків на акт перевірки не обумовлюють для платника податків настання правових наслідків, не регулюють ті чи інші відносини і не мають обов`язкового характеру для суб`єктів цих відносин.

Як зазначено вище, такі результати розгляду підлягають врахуванню податковим органом при прийнятті відповідного податкового повідомлення-рішення щодо зафіксованих в акті перевірки порушень. Саме таке податкове повідомлення-рішення породжує для платника податків певні наслідки.

У спірній ситуації відповідачем на підставі акта та за результатами виїзної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2018.

Враховуючи викладене, зобов`язання відповідача розглянути заперечення на акт перевірки, за наслідками якої вже прийнято податкове повідомлення-рішення, не забезпечить у спірному випадку справедливої сатисфакції та належного відновлення порушеного права позивача.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Разом з тим, позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, зазначивши підстави для такого звернення, що він скористався своїм правом наданим пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, зокрема подано заперечення на акт перевірки, однак контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення без запрошення для розгляду заперечень та без розгляду самих заперечень. Крім того, позивачем зазначено, що ним не порушено визначені в Законі України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки проведення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, відтак підстави для нарахування пені відсутні.

Розглянувши скаргу позивача, Державної фіскальної служби України рішенням від 19.07.2018 №23967/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

При розгляді Державною фіскальною службою України скарги позивача були враховані зазначені заперечення, однак контролюючим органом скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №185) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з пунктом 1 Постанов НБУ розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статті 1 та статті 2 Закону №185, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Статтею 4 Закону №185 визначено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави суду дійти висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити документальну перевірку з питань дотримання валютного законодавства при взаєморозрахунках за зовнішньоекономічними операціями, за наслідками якої самостійно визначати суму грошового зобов`язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД».

Як свідчать матеріали справи, між позивачем (покупець) та «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) (продавець) укладено договір від 21.06.2017 №4-21/06/17, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує заморожені м`ясо та субпродукти яловичі та свинячі в кількості та по цінам, на умовах викладених в Розділі 2 даного Договору.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що Продавець здійснює поставки товару до 31.12.2018.

Відповідно до п.4.1 Договору, оплата продукції здійснюється наступним чином - 100% від вартості партії продукції оплачується покупцем авансом шляхом перерахування грошових коштів на р/р Покупця.

Згідно п.4.2 Договору всі платежі по даному договору здійснюються в доларах США.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано митні декларації, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості по рахунку 362 за 2017 рік.

Крім того, між позивачем та «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) укладено додаткову угоду №2 від 12.10.2017 до договору від 21.06.2017 №4-21/06/17, згідно якої сторони дійшли згоди доповнити розділ 4 договору пунктом 4.4 наступного змісту: « 4.4 розрахунки можуть бути проведені в інший спосіб за домовленістю Сторін».

На виконання додаткової угоди №2 від 12.10.2017 до договору від 21.06.2017 №4-21/06/17 позивачем укладено із «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017.

Відповідно до п.2 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017, зокрема, договір від 21.06.2017 №4-21/06/17 за поставлену продукцію та додаткова угода №2 від 12.10.2017 до договору від 21.06.2017 №4-21/06/17 припиняються повністю шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим складено акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017.

За висновками акта перевірки по розрахунках із «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) за договором від 21.06.2017 №4-21/06/17 рахується дебіторська заборгованість за експортовану продукцію в сумі 71405,10 дол. США та відповідно ТОВ «Укрміт» на думку перевіряючого порушено вимоги статті 1 Закону №185.

Позивач зазначає, що на виконання умов контракту №4-21/06/17 в період липень-вересень 2017 року ТОВ «Укрміт» було експортовано «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) продукції на суму 175905,10 дол. США відповідно до наступних митних декларацій:

- №428571 від 19.07.2017 - 30755,86 дол. США;

- №428572 від 19.07.2017 - 47563,38 дол. США;

- №428581 від 04.08.2017 - 35421,81 дол. США;

- №428595 від 12.09.2017 - 42391,80 дол. США;

- №428596 від 12.09.2017 - 19772,25 дол. США.

Заборгованість за поставлену продукцію була погашена шляхом:

- перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Укрміт» в сумі 104500 дол. США (14.07.2017 - 51000 дол. США, 28.07.2017 - 27000 дол. США, 29.08.2017 - 26500 дол. США, що підтверджено банківськими виписками).

- 71405,10 дол. США була погашена відповідно до умов Угоди від 12.10.2017 (надалі - Угода) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Однак, такий акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.10.2017 досліджувався ревізорами під час перевірки, але не врахований відповідачем при складенні відповідних висновків.

Позивач стверджує, що при виконанні умов контракту договором від 21.06.2017 №4-21/06/17 не було порушено строків розрахунків, а тому нарахування пені в розмірі 2887825,09 грн по цьому договору відповідачем проведено протиправно.

Відповідно до положень статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу, укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, одним із способів припинення зобов`язань у цивільному праві є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, залік (або зарахування) зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із законних засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань. Водночас, для проведення зарахування необхідна сукупність певних умов, а саме: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають зі взаємних зобов`язань між двома особами) та однорідними (як правило, йдеться про взаємні вимоги грошових сум в одній і тій самій валюті); має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами.

Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте, воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно, зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

Пунктом 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999 № 136 (чинної на час вчинення спірних правовідносин) встановлено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Отже, припинення зобов`язання за контрактом, в тому числі зовнішньоекономічним, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог можливе лише за умови дотримання вказаних вище норм законодавства. Зокрема, лише в тому випадку, якщо строк виконання обох зобов`язань вже настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Судом встановлено, що в спірному випадку між позивачем та «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) узгоджено строки виконання зобов`язанням ТОВ «Укрміт» за договором №4-21/06/17 від 21.06.2017. Згідно з умовами контракту, станом на 12.10.2017 строк виконання зобов`язанням по оплаті за обладнання ще не настав, а тому подана позивачем угода про зарахування взаємних вимог від 12.10.2017 не може підтверджувати припинення взаємних зобов`язань між сторонами, в тому числі зобов`язань «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) перед позивачем за договором №4-21/06/17 від 21.06.2017 в сумі 71405,10 доларів США.

Водночас, згідно з актом перевірки, компанією «HONG KONG BMDA LIMITED» (Гонконг) проведено оплату повної вартості відвантаженого позивачем на виконання договору №4-21/06/17 від 21.06.2017 товару, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Укрміт». Позивачем вказана обставина не заперечувалась.

Відповідно до статті 6 Закону №185 строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративній справі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09.02.2021 (справа № 813/419/17).

Позивачем не надано суду доказів продовження строків розрахунків за вказаними вище зовнішньоекономічними контрактами, а також не подано документів, які б зупиняли перебіг строків, визначених у статті 1 та 2 Закону № 185.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміт» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська