Справа № 640/14228/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року Справа № 640/14228/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Центральної військово-лікарської комісії

Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі відповідач) про:

1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду по суті заяви про перегляд постанови військово-лікарської комісії від 08 травня 2019 року;

2) зобов`язання відповідача провести медичний огляд позивача у Центральній військово-лікарській комісії з метою визначення придатності до військової служби у Збройних силах України;

3) зобов`язання відповідача здійснити діагностичні заходи, передбачені клінічним протоколом надання медичної допомоги хворим із дискогенними нейрокомпресійними синдромами поперекового відділу хребта, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 317 від 13 червня 2018 року, зокрема, магнітно-резонансну томографію відповідних відділів хребта та електронейроміоргафію;

4) зобов`язання переглянути та скасувати постанову військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_1 про визнання позивача придатним до військової служби на підставі проведених діагностичних заходів.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2020 року позов задоволено частково:

1) визнано протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2019 року про перегляд постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 ;

2) зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 травня 2019 року про перегляд постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 .

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в межах наданих повноважень у відповідача наявні підстави для перегляду постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 про придатність позивача до військової служби.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що заява позивача від 08.05.2019 містила чітку вимогу щодо перегляду постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 після проведення медичного огляду зі здійсненням діагностичних заходів, але ЦВЛК ЗСУ таких повноважень не має. Тому, на переконання апелянта, позивачу було правомірно запропоновано звернутися до командира військової частини для його направлення до військового лікувального закладу з метою проведення медичного огляду.

Крім того, апелянт вважає, що підстави для перегляду постанови ВЛК за заявою позивача були відсутні.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 та від 13.01.2021 витребувано додаткові докази у справі, продовжено строк судового розгляду справи та відкладено судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.04.2019 Військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 був направлений до Військової частини НОМЕР_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби в Збройних Силах України. Попередній діагноз позивача, з яким його було направлено на медичний огляд: остеохондроз шийного, попереково-крижового відділу хребта, з больовим синдромом. Цервікокраніалгія. Артроз правого колінного суглобу.

Відповідно до даних, зазначених в амбулаторній картці ОСОБА_1 , копію якої було отримано від Комунального закладу Київської обласної ради Київська обласна клінічна лікарня, йому поставлено діагноз: «остеохондроз межпозвоночных дисков Tli6-Tli7, Th7-ThH, L4-L5, L5-S1; Клиновидная деформация тел позвонков; кресцова грыжа». Клінічний діагноз: «остеохондроз позвоночника с дегеративно-деструктивными изменениями. Остеохондроз межпозвоночных дисков всех отделов. Кресцовая грыжа. Болевой синдром».

Позивачу у Військово-лікарській комісії при Військовій частині НОМЕР_1 здійснено флюорографію шийного та поперекового відділів хребта у двох проекціях, загальний аналіз сечі, клінічний аналіз крові, біохімічний аналіз крові, а також ультразвукове обстеження нирок та ультразвукове обстеження щитовидної залози.

Відповідно до висновку хірурга від 24 квітня 2019 року позивач визнаний придатним до військової служби на підставі ст. 61-г, гр. 1.

08.05.2019 позивач, вважаючи, що госпітальна ВЛК не здійснила повний комплекс діагностичних заходів, необхідних для встановлення діагнозу позивача, та, відповідно, визнала його придатним до проходження військової служби, звернувся до Центральної військово-лікарської комісії із заявою про перегляд постанови військово-лікарської комісії, в якій просив провести повторний медичний огляд та переглянути постанову військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 про визнання його придатним до військової служби.

Листом від 13.05.2019 № 2107 ЦВЛК повідомила позивача про те, що проведення військово-лікарської експертизи солдату ОСОБА_1 здійснюється позаштатними постійно діючими госпітальними військово-лікарськими комісіями зони відповідальності Військово-лікарської комісії Південного регіону та Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Беручи до уваги дислокацію військової частини НОМЕР_3 даним військово-медичним закладом є військова частина НОМЕР_1 м. Миколаїв.

При цьому, позивачу було запропоновано звернутися до командира військової частини НОМЕР_2 про направлення його до військового лікувального закладу для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення розгляду його заяви по суті викладених у ній вимог, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною десятою статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

Пунктом 1.1 розділу І Положеня № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи, зокрема, є: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У пунктах 2.1, 2.2 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно з підпунктом 2.7.3 пункту 2.7 розділу ІІ Положення № 402 на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається: проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення; ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів; проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження; проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.

Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

На Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності особи для проходження військової служби; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи.

ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що за результатами проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовця ВЛК складає постанову, що оформлюється свідоцтвом про хворобу, в якому зазначається інформація про встановлений під час медичного обстеження діагноз та висновки комісії щодо придатності військовослужбовця до військової служби у мирний та воєнний час.

Разом з тим, ЦВЛК уповноважена здійснювати перегляд постанов всіх без виключення ВЛК (як штатних, так і позаштатних) на підставі заяви колишнього військовослужбовця.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем заява позивача про перегляд постанови ВЛК військової частини фактично не розглянута і наявність підстав для здійснення відповідного перегляду, визначених, зокрема в п. 21.13 Положення № 402 не перевірена. З листа. Який був направлений у відповідь на заяву позивача, вбачається, що таке питання взагалі не досліджувалося відповідачем /т. 1 а.с.34/.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем не було належним чином перевірено наявність підстав для здійснення розгляду заяви позивача.

Тож, доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для перегляду постанови ВЛК за заявою позивача наразі є передчасними, необґрунтованими та невиваженими.

Доводи апелянта про те, що заява позивача від 08.05.2019 містила чітку вимогу щодо перегляду постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 після проведення медичного огляду зі здійсненням діагностичних заходів, але ЦВЛК ЗСУ таких повноважень не має, колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать наведеним вище приписам пункту 2.3 розділу І Положення № 402.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, перевіривши рішення суду в цій справі у межах довоів апеляційної скарги, відповідно до статті 308 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для визнання протиправною бездіяльності ЦВЛК Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача повторно розглянути таку заяву і задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2020 року без змін.

Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 лютого 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк