Справа № 360/2528/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2528/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пономарьової О.І.

представника відповідача - Деріглазової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області щодо відмови перерахунку страхових виплат ОСОБА_1 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, виданої на ім`я ОСОБА_1 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області;

- зобов`язати Лисичанське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області зробити перерахунок страхових виплат ОСОБА_1 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії виданої на ім`я ОСОБА_1 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2019 року позивач звертався до відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з встановленням 13.03.2019 50% стійкої втрати професійної працездатності та III групи інвалідності, за наслідками нещасного випадку, що стався 29.06.1977 під час роботи фрезерувальником в період відбування покарання в Установі ВК 305/49.

Заява була розглянута відповідачем та з 13 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що позивачем не була надана довідка про заробітну плату, йому призначені щомісячні страхові виплати, виходячи з мінімальної заробітної плати на день настання права на отримання соціальної виплати - 4173,00 грн.

У серпні 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку страхових виплат з урахуванням копії довідки про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії Виправної колонії № 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 посвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

Проте, 13 серпня 2019 року позивач отримав лист відповідача, в якому зазначено про неможливість перерахунку страхових виплат на підставі копії довідки про заробіток.

На початку березня 2020 року отримано відповідь Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» № 3-3-20/0-3 від 14.02.2020, з якої стало відомо, що в установі припинено діяльність підприємства згідно наказу ДДУ з ППВ № 27 від 06.02.2006 «Про ліквідацію підприємства Петрівської виправної колонії № 49», у зв`язку з ліквідацією, документи за 1976-1977 роки не збереглися. Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.

Ухвалою суду від 04.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 50-52).

Ухвалою суду від 26.11.2020 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (а.с. 95-96).

25 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов (а.с.57-59), в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з огляду на такі обставини.

16.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Лисичанського відділення про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. Разом із заявою позивачем були подані визначені Порядком № 1 1 документи, окрім довідки про середню заробітну плату.

У зв`язку з відсутністю відповідної довідки про заробітну плату потерпілого, Лисичанським відділенням був направлений лист № 1070/02-1 від 15.04.2019 до Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49), в якому просили надати довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням позивачу або в разі відсутності даних про заробітну плату за період з 01.06.1976 по 31.05.1977 надати довідку про розмір середньої заробітної плати за професією фрезерувальник за період з 01.03.2018 по 31.03.2019.

Листом № 12-49-2756-3.1 від 18.06.2019 Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49) відповідно було повідомлено про те, що за період з 01.06.1976 до 31.05.1977 року дані про заробітну плату та інші доходи засудженого ОСОБА_1 відсутні. Згідно з штатним розписом посад обслуговуючого персоналу на 2019 рік професією фрезерувальник не передбачено.

Постановою Лисичанського відділення від 12.07.2019 № 1208/3300/3300/1 позивачу призначено щомісячну грошову виплату в розмірі 2086,50 грн з 13.03.2019 безстроково. Позивач, не погодившись з призначеною сумою страхових виплат, звернувся із заявою від 06.08.2019 до Лисичанського відділення в якому просив перерахувати розмір страхової виплати на підставі копії довідки про заробітну плату від 23.01.1978 № 52/105, виданої Установою ВК 305/49 для обчислення пенсії.

Відповідач роз`яснив, що призначення (перерахування) щомісячних страхових виплат на підставі копії довідки про заробітну плату, яка знаходиться в пенсійній справі ОСОБА_1 , і завірена управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську, є протиправним, оскільки суперечить вимозі п. 33 Порядку № 1266.

29 вересня 2020 року від відповідача надійшло доповнення до відзиву (а.с. 77-78), в якому зазначено, що відповідно до ч. 12 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105), якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової плати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що управління діяло відповідно до вимог чинного законодавства, якими не передбачено нарахування виплат на підставі копій документів про середній заробіток позивача. Просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4 - зв.).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Лисичанськ, Луганської області, перемінив прізвище на ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 24.12.2002 зроблено запис №49 (а.с.5).

16.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Лисичанського відділення про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. Разом із заявою позивачем були подані визначені Порядком № 11 документи, окрім довідки про середню заробітну плату (а.с.68).

15.04.2019 відповідачем був направлений лист № 1070/02-1 до Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49), в якому він просив надати довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням ОСОБА_1 або в разі відсутності даних про заробітну плату за період з 01.06.1976 по 31.05.1977 надати довідку про розмір середньої заробітної плати за професією фрезеровщик за період з 01.03.2018 по 31.03.2019 (а.с. 69).

Листом № 12-49-2756-3.1 від 18.06.2019 Державної установи «Петрівська виправна колонія» (№ 49) було повідомлено про те, що за період з 01.06.1976 до 31.05.1977 дані про заробітну плату та інші доходи засудженого ОСОБА_1 відсутні. Згідно з штатним розписом посад обслуговуючого персоналу на 2019 рік професією фрезерувальник не передбачено (а.с. 70).

12.07.2019 відповідачем винесена постанова № 1208/3300/3300/1 про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати, з якій зазначено, що ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову виплату в розмірі 2086,50 грн (а.с. 71).

Позивач, не погодившись з призначеною сумою страхових виплат, звернувся із заявою від 06.08.2019 до Лисичанського відділення, в якому просив перерахувати розмір страхової виплати на підставі копії довідки про заробітну плату від 23.01.1978 № 52/105, виданої Установою ВК 305/49 для обчислення пенсії (а.с. 72).

Листом Лисичанського відділення від 13.08.2019 № 2013/02-1 надано роз`яснення ОСОБА_1 щодо перерахунку страхових виплат, в якому повідомлялось, що на підставі п. 19 Порядку № 1266 та, ураховуючи відсутність інформації про заробітну плату потерпілого, з 13.03.2019 позивачу призначено щомісячні страхові виплати виходячи з мінімальної заробітної плати на день настання права на страхові виплати (4 173,00 грн). (а.с. 74).

На виконання вимог ухвали суду від 14.12.2020 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області надано фотокопію довідки № 52/105 від 23.01.1978 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з червня 1976 року по квітень 1977 року, видану Установою ВК-305/49, завірену начальником УПФУ в м. Лисичанську, оригінал якої знаходиться в матеріалах пенсійної справи позивача. Зазначена довідка виконана на спеціальному бланку, видавалася для обчислення пенсії на підставі особових рахунків, платіжних відомостей, інших документів про виплачену заробітну плату, що зазначено в самому бланку довідки (зворотній бік) (а.с. 110, 110 зв. бік).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України Права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" викладено в новій редакції, згідно з якою він став називатися Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.п. 4 та 5 розд. VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" утворено Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділень у районах і містах обласного значення, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх робочих органів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 вказаного Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами.

З огляду на наведені положення законодавства до відповідача у справі перейшли обов`язки щодо призначення та виплати виплат, що передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон №1105-XIV).

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону №1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

Частиною першою статті 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

Згідно із статтею 44 Закону № 1105-XIV, фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

Проте, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п. 3.1. Постанови правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11) для призначення щомісячних страхових виплат до відділення Фонду подаються наступні документи:

1) заява потерпілого про призначення страхових виплат;

2) копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

3) копія паспорта, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

4) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

5) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

6) акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою;

7) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання); 8) висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

9) довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб;

10) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

11) копія цивільно-правового договору (для осіб, які працюють на умовах такого договору), засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

12) копія документа, що підтверджує державну реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

13) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок) у разі настання права на страхову виплату до 11.10.201 7; 14) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому;

15) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при управлінні (відділенні) Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з 4 причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці). Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

Відповідно до п 9 ст. 42 Закону України №1105 середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 19 Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 № 1266 (Порядок 1266), у разі коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров`я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з розміру середньої заробітної плати, що склалася на час звернення за відповідною професією (посадою). За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою), що склалася на час звернення на підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. 17 Порядку 1266 у разі подання застрахованою особою для призначення страхових виплат довідки про заробітну плату за період до 1 січня 1992 року під час обчислення коефіцієнта заробітної плати середня заробітна плата за рік у відповідному періоді вважається середньомісячною заробітною платою працівників, зайнятих в економіці України, за відповідний рік.

Судом встановлено, що документ про заробітну плату позивача як застрахованої особи до ушкодження здоров`я зберігся, це оригінал довідки № 52/105 від 23.01.1978 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з червня 1976 року по квітень 1977 року, виданої Установою ВК-305/49, який знаходиться в матеріалах пенсійної справи позивача (а.с.110-110 зв. бік).

За таких обставин, середній заробіток позивача має враховуватися відповідачем саме на підставі відомостей, вказаних в зазначеній довідці № 52/105 від 23.01.1978 на підставі вимог п. 17 Порядку 1266.

Суд зазначає, що пункт 19 Порядку 1266 відповідач має застосовувати лише за відсутності належним чином оформлених документів про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров`я, якщо відомості про її заробітну плату дійсно не зберіглися.

Однак, як встановлено судом, позивач 06.08.2019 звернувся до відповідача та надав копію зазначеної довідки, що завірена належним чином повноважною особою, тому суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу в перерахунку розміру щомісячних виплат на підставі відомостей довідки № 52/105 від 23.01.1978 через відсутність другого оригіналу такої довідки в позивача. Вимагаючи оригінал такої довідки, відповідач, на думку суду вдається формального підходу до вирішення зазначеного питання, що не припустимо з боку суб`єктів владних повноважень, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини в рішеннях, прийнятих на захист порушених соціальних прав позивачів. Отже така відмова є протиправною, порушені права позивача на отримання щомісячних страхових виплат в більшому розмірі мають бути поновлені судом, що відповідає принципу верховенства права.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Належним ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування страхових виплат позивача на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, виданої на ім`я ОСОБА_1 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок страхових виплат позивача на підставі вказаного документу.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 30.06.2020 № 0.0..1 (а.с. 3).

Задовільняючи позовні вимоги, суд присуджує стягнення судових витрат позивача зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовільнити.

Визнати протиправними дії Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо ненарахування страхових виплат ОСОБА_1 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії виданої на ім`я ОСОБА_1 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області.

Зобов`язати Лисичанське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області (; місцезнаходження: 93411, Луганська область, місто Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, 347) здійснити перерахунок страхових виплат ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії на ім`я ОСОБА_1 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області (; місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, 16) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19 лютого 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян