Справа № 160/1523/20
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 160/1523/20

адміністративне провадження № К/9901/3699/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №160/1523/20 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гончарово» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

у с т а н о в и в :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Гончарово» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.11.2019 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гончарово» штрафу в сумі 80000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення рішення № від 05.11.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки з моменту отримання (15:06 26.04.2019 р.) квитанції № 2 про прийняття Заяви про приєднання до Договору СТОВ «Гончарово» в особі керівника Антоневського Владислава Юрійовича набуло статусу суб`єкту електронного документообігу на підставі договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 року № 483002. Отже, починаючи з 15:06 26.04.2019 р. (момент отримання СТОВ «Гончарово» квитанції № 2 про прийняття Заяви про приєднання до Договору) до 18:25 26.04.2019 р. (момент отримання повідомлення про припинення дії договору) жодних змін у керівництві СТОВ «Гончарово» не відбувалося, а також були відсутні інші підстави, передбачені п. 14 наказу № 557, Товариство вважає, що у ДФС не було законних підстав для припинення дії договору про визнання електронних документів, а тому таке рішення ДФС є незаконним. Незважаючи на незаконність рішення ДФС (щодо припинення договору) СТОВ «Гончарово» було вимушено направити заяву про приєднання до договору повторно. Так, о 18:37 26.04.2019 р. подано нову заяву № 2 від 26.04.2019 р. про приєднання до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 р. № 483002, яка була отримана ДФС о 18:53 26.04.2019 р. та якій призначено реєстраційний номер: (квитанція № 1), але прийняття заяви № 2 відбулося лише 02.05.2019 р. о 09:24 (квитанція № 2). За таких обставин, в зв`язку з незаконним рішенням ДФС про припинення дії договору про визнання електронних документів СТОВ «Гончарово» було позбавлено можливості зареєструвати податкову накладну № 2 від 04.04.2019 р. протягом встановленого законодавством строку (п. 201.10 ПКУ), зокрема до 20:00 30.04.2019 р.. Вказану податкову накладну вдалося зареєструвати лише 02.05.2019 р., тобто після того, як ДФС від СТОВ «Гончарово» було прийнято заяву № 2 від 26.04.2019 р. про приєднання до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 р. № 483002, яка була отримана ДФС о 18:53 26.04.2019 р. За викладених обставин позивач вважає, що порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної № 2 від 04.04.2019 р. відбулось за відсутності вини платника податків та з незалежних від нього причин, отже підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (80000,00 грн < 210200,00 грн).

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності, а тому, розглядаючи цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, судом не було порушено норм процесуального права.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №160/1523/20 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гончарово» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко