Справа № 640/6764/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6764/19 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, включивши до них надбавки та премії, які отримував позивач у період служби в органах внутрішніх справ з 01.09.2015 по 06.11.2015 та зобов`язання відповідача вчинити такі дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку зі змінами у законодавстві, що регулює порядок призначення пенсії, до суми грошового забезпечення при призначенні пенсії не було враховано додаткові види грошового забезпечення, що отримував позивач під час служби в органах внутрішніх справ до переведення в органи поліції. Позивач зазначає, що такі зміни у законодавстві звужують його права на соціальний захист, на яке він сподівався під час проходження служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при призначені пенсії особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ, а згодом проходили службу на посадах поліцейських відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а також у разі звільнення таких осіб зі служби після 07.11.2015, тобто після набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію», додаткові види грошового забезпечення під час обчислення такої пенсії повинні враховуватися за період, починаючи з 07.11.2015. При цьому, середньомісячна їх сума визначається шляхом ділення загальної суми таких додаткових видів грошового забезпеченні та премії на кількість фактичних місяців служби перед звільненням з 07.11.2015.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач обчислив пенсію з урахуванням прийнятих змін до постанови КМУ №393 від 17.07.1992, які набрали чинності 26.10.2016, що призвело до звуження прав позивача. Однак при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22 Конституції України).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.2017 є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з розрахунку 70 відсотків сум грошового забезпечення, яке складається з суми посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років та середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі премії - 118 відсотків.

Позивач, вважаючи, що йому протиправно не враховано суму додаткових видів грошового забезпечення, які він отримував під час служби в органах внутрішніх справ за період з 01.09.2015 по 06.11.2015, а саме надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії, що зазначені у довідці від 21.01.2019 № 1, виданої Департаментом ДАІ Міністерства внутрішніх справ України, звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 27.02.2019 № 36478/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність підстав для врахування довідки від 21.01.2019 № 1, виданої Департаментом ДАІ Міністерства внутрішніх справ України.

ОСОБА_1 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 - по 29.09.2017 в Національній поліції України.

Колегія суддів вважає з приводу цього звернути увагу, що позивач на посаді поліцейського проходив службу 1 рік 10 місяців 22 дні, що складає 22 місяці 22 дні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом регулюється Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон № 2262-XII).

Так, відповідно до статті 2 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно зі статтею 43 Закону № 2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При обчисленні пенсій відповідно до частин сьомої - десятої цієї статті в розрахунок включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством на день призначення цих пенсій.

Між тим, умови виплати грошового забезпечення поліцейським визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі по тексту - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 260 у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов`язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

Пунктом 3 цього ж розділу Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються з призначенням пенсії, грошовий атестат на руки не видається, а передається разом з іншими документами до підрозділу відповідного органу поліції, який здійснює підготовку та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У журналі, де реєструються грошові атестати, зазначаються: номер і дата оформлення грошового атестата; прізвище, ім`я та по батькові власника грошового атестата, займана ним посада, спеціальне звання; місце вибуття власника атестата; до якого часу виплачено грошове забезпечення, з якого окладу і які виплачено надбавки.

Грошові атестати заповнюються розбірливо і підписуються керівником органу поліції, начальником фінансового підрозділу та скріплюються печаткою.

Види грошового забезпечення вказуються в національній валюті України.

Не дозволяється заповнення грошових атестатів олівцем. Грошові атестати без печатки чи підпису, з підчистками або із виправленнями, а також неправильно заповнені вважаються недійсними.

У грошовому атестаті має бути підпис його власника, що підтверджує правильність записів за проведеними розрахунками.

В той же час, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджених постанова правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Так, відповідно до пункту 7 Порядку № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк»; копія паспорта.

Пунктом 12 Порядку № 3-1 встановлено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При цьому, згідно з пунктом 7 Порядку № 3-1 обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ і продовжують проходити службу на посадах поліцейських, у разі звільнення із служби після 7 листопада 2015 року, якщо в них немає 24 календарних місяці служби на посаді поліцейського, або які померли (загинули) в зазначений період (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким проводилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. № 748 і від 9 березня 2006 р. № 268), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 7 листопада 2015 року на кількість таких місяців. При цьому для поліцейських, звільнених у листопаді 2015 року, сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається на день звільнення із служби з розрахунку таких виплат за повний місяць.

Отже за вимогами даної норми, при призначені пенсії особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ і згодом проходили службу на посадах поліцейських відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», за умови їх звільнення зі служби після 07.11.2015, тобто після набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію», та відсутності служби на посаді поліцейського 24 календарних місяці, то додаткові види грошового забезпечення під час обчислення такої пенсії повинні враховуватися за період, починаючи з 07.11.2015. При цьому, середньомісячна їх сума визначається шляхом ділення загальної суми таких додаткових видів грошового забезпечення та премії на кількість фактичних місяців служби перед звільненням, починаючи з 07.11.2015.

Враховуючи, що позивач, як було встановлено вище, звільнився 29.09.2017 з посади поліцейського, на якій проходив службу 22 місяці 22 дні, та перед цим проходив службу в органах внутрішніх справ, відтак пенсія підлягала обчисленню пенсійним органом з урахуванням середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпеченні та премії за період, починаючи з 07.11.2015 (день набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію») по день звільнення з військової служби шляхом ділення загальної суми таких додаткових видів грошового забезпеченні та премії на кількість фактичних місяців служби перед звільненням.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів також вбачає законні підстави погодитись з правовою оцінкою суду першої інстанції доводам позивача щодо звуження його прав та законних сподівань на належне пенсійне забезпечення через врахування відповідачем при обчисленні пенсії прийнятих змін до постанови КМУ №393 від 17.07.1992, які набрали чинності 26.10.2016, оскільки позивач станом на момент прийняття змін до Постанови № 393, ще не набув права на призначення пенсії.

До позивача не має місця зворотнє застосування закону, зважаючи на вимоги ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа «Валентина Великода проти України») Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Колегія суддів також не вбачає порушень відносно позивача вимог ст. 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 22.02.2021 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

А.Г. Степанюк