Справа № 806/2053/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 806/2053/16
адміністративне провадження № К/9901/33386/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини ПП НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Військової частини ПП НОМЕР_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року (головуючий суддя Черноліхов С.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року (головуючий суддя Кузьменко Л.В., судді Зарудяна Л.О., Іваненко Т.В.) у справі №806/2053/16, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати з в/ч ПП В3231 довідку згідно Форми №5 про обставини одержаної травми під час виконання ним бойового завдання та стягнути з в/ч ПП НОМЕР_1 на його користь 40000 грн на відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування позову зазначив, що в серпні 2014 року, будучи ст. солдатом контрактної служби, виконував бойове завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. 13 серпня 2014 року особовий склад підрозділу в/ч ПП НОМЕР_1 , де позивач проходив службу, перебуваючи в районі Савур-Могили Донецької області, попав під мінометний обстріл, під час якого він отримав травму - контузію. Вказав, що командування в/ч ПП НОМЕР_1 не визнає факт одержаної травми саме при виконанні бойового завдання в зоні АТО чим створює перешкоди у одержанні ним одноразової грошової допомоги та подальшій реабілітації згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вважає, що командування в/ч ПП НОМЕР_1 ігнорує факт отримання травми, тому дії відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми Форми №5 є протиправними. Крім того зазначив, що внаслідок публічних принижень стосовно умисного ухилення від виконання службових обов`язків з боку відповідача отримав моральну травму, гіпертонічний криз та безліч психічних зривів, на підставі чого просив стягнути 40000 грн на відшкодування моральної шкоди..
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про обставини одержаної травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 .
Зобов`язано Військову частину ПП НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України".
Стягнуто з Військової частини ПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи судові рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3887 від 09.09.2016 року, постанову по причинному зв`язку захворювань за свідоцтвом госпітальної ВЛК хірургічного профілю в/ч НОМЕР_2 №534 від 06.05.2016 р. відмінено, встановлено що захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини. Висновками МСЕК від 15.08.2016 за первинним оглядом позивачу встановлено третю групу інвалідності з 24.06.2016: захворювання, так, пов`язані з захистом Батьківщини. Оскільки ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з документами для виплати одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), суди дійшли висновку, що неправомірні дії відповідача стосовно не надання довідки про причини та обставини поранення порушують право ОСОБА_2 на отримання гарантованих законом виплат. Враховуючи, що обов`язковою умовою для встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв які ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини є наявність довідки про обставини травми встановленого зразка у якій зазначається, що військовослужбовець одержав поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини або Акта про нещасний випадок, суди вирішили, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання дій військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання такої довідки неправомірними та зобов`язання Військової частини ПП НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України". Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, суди вказали, що ненадання позивачу відповідної довідки про обставини травми призвели до прикладення останнім багатьох зусиль для відповідних звернень щодо доведення факту отримання ним травми під час бойових дій. Також суди врахували, що матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував у стані гострої реакції на стрес, маючи астено - невротичний інсомнічний синдром.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
15 лютого 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Військової частини ПП НОМЕР_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що командування військової частини на момент проведення службового розслідування не змогло встановити факт отримання травми позивачем, оскільки посадові особи військової частини не підтверджують цього факту, а тому вважає, що підстави для видачі довідки встановленої форми №5 відсутні. Крім того зазначає, що Інститут отоларингології ім. професора О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України не є експертною установою та не встановлює причинно-наслідкові зв`язки отримання травми. Вказує, що на даний час відсутні будь-які рішення суду про отримання травми позивачем в зоні проведення АТО. Вказує, що в історії хвороби позивача наявні відмінності в місці отримання ним травми. Також щодо обставин присудження на користь позивача моральної шкоди відповідач вказує, що погіршення стану здоров`я позивача жодним чином не пов`язано з діями військової частини, а є наслідком його нестійкої психіки та участю у бойових діях в зоні проведення АТО.
Позивачем до Суду подано заперечення на касаційну скаргу, в обґрунтування яких останній вказує на безпідставність викладених в ній доводів. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року, відповідно до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014 та на підставі розпорядження вищого командування Збройних Сил України, відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 27.07.2014 №26 виконував бойове завдання в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей ( а.с.7).
У лютому 2016 року позивач письмово звернувся з рапортом на ім`я командира з вимогою провести службове розслідування по факту одержання ним 13 серпня 2014 року травми - контузії пов`язаної з виконанням бойового завдання.
На підставі наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 №279 від 15.02.2016 по факту отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 було призначено проведення службового розслідування. ( а.с. 56)
За результатами проведення перевірки складено акт проведення службового розслідування від 18.03.2016, відповідно до якого встановлено, що випадок отримання травми ОСОБА_1 не підтверджується поясненнями командирів підрозділу та суперечливими показами свідків, що ставить під сумнів факт отримання травми старшим солдатом (а.с. 49 - 51).
У судовому засіданні представник позивача пояснив, що 13 серпня 2014 року в районі Саур - Могили Донецької області, під час виконання позивачем обов`язків військової служби (бойового завдання), під час безпосередньої участі в районі проведення АТО їх підрозділ попав під мінометний обстріл. Він та інші бійці кинулися ховатися до найближчих бліндажів. Позивач скочив в недобудований бліндаж, і оскільки той був заповнений бійцями, тому сів біля входу і прикрився бронежилетом. Одна із мін вибухнула в кількох метрах від бліндажа, де вони розміщувалися, і його накрило ударною хвилею. У ОСОБА_1 пішла з лівого вуха та носа кров. Пізніше постійно нудило, дуже боліла голова, він нічого не чув на ліве вухо. Про дану травму він командира не повідомляв. Оскільки їх постійно обстрілювали, було багато поранених з більш тяжкими травмами. Позивач надіявся, що його травма пройде сама. Крім того він був наймолодший в підрозділі, і думав, що якщо він звернеться до командира щодо отриманої травми, то його будуть вважати боягузом і подумають, що він хоче ухилитися від подальшого проходження військової служби.
Як вбачається з матеріалів справи, в акті проведення службового розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травми, описані пояснення свідків з нотаріально - завірених заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з цими заявами, свідки зазначили, що під час проведення АТО їх підрозділ знаходився у районі Саур-Могили Донецької області, і 13 серпня 2014 року потрапив під обстріл 120 мм міномета з боку ДНР. В один з чергових обстрілів, одна з мін впала в декількох метрах від їх бліндажу, але так як вони не встигли його добудувати (одна стіна була відсутня) їх накрило ударною хвилею. Ближче всіх до виходу сидів старший солдат, ОСОБА_1 який прикривався бронежилетом. Коли він побачив його після закінчення обстрілу, то в нього пішла кров з лівого вуха і з носа, та його постійно рвало, але в тій обстановці ніхто цьому не придав значення, оскільки були бійці з більш тяжкими пораненнями. Медиків поблизу не було і ніхто не міг одержати кваліфіковану медичну допомогу. В районі Саур - Могили Донецької області вони пробули біля 2-х тижнів, і їх постійно обстрілювали з боку ДНР.
Дані обставини підтвердив і командир гармати 4 батареї, крім того зазначив, що за допомогою позивач не звертався і жодних зовнішніх ознак травмування не спостерігалось.
У травні 2015 року позивач звернувся до медичної частини в/ч НОМЕР_1 за наслідком чого його було направлено до Житомирського військового госпіталю де діагностували травму пов`язану міновибуховим враженням, на підтвердження даного факту було проведено аудіограмму.
Відповідно до виписного епікризу ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в ЛОР відділенні в/ч НОМЕР_2 з 15.01.2016 р. по 26.01.2016 р. з діагнозом : наслідки мінно - вибухової акубаротравми (08.2014 року) у вигляді лівобічної сенсоневральної приглуховатості із стійким зниженням слуху при сприйнятті шепітної мови (а.с. 75).
Згідно висновку акту проведення службового розслідування, для встановлення факту отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом, старшим навідником першого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону старшим солдатом ОСОБА_1 , його доцільно направити на повторне проходження військово-лікарської комісії. ( а.с.51)
За результатами повторного проходження військово-лікарської комісії, 06 травня 2016 року госпітальна ВЛК хірургічного профілю військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 20.04.2016 №82 провела огляд ОСОБА_1 , де в розділ 12 Свідоцтва про хворобу №534 "діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення контузії, каліцтва" зазначила - наслідки перенесеної мінно - вибухової травми, контузії головного мозку, акубаротравми (13.08.2014 анамнестично) у вигляді посттравматичногго церебрального арахноїдити з вегето - судинною дисфункцією, розсіяною дрібно - вогнищевою симптоматикою, помірним цефалгічним синдромом, двобічної сенсоневральної приглуховатості зі стійким зниженням слуху на обидва вуха при сприйнятті шепітної мови, Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Крім того зазначено, що стан після перенесення гострої реакції на стрес у вигляді астеноневротичного синдрому з виходом в одужання, нейроциркуляторна дистонія за гіпертензивним типом, стійка, помірно виражена, сечосолевий діатез, - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
В матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3887 від 09.09.2016, відповідно до якого постанову по причинному зв`язку захворювань за свідоцтвом госпітальної ВЛК хірургічного профілю в/ч НОМЕР_2 №534 від 06.05.2016 відмінено, встановлено що захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
В судовому засідання представник позивача пояснив, що травму ОСОБА_1 отримав 13.08.2014, весь час не придавав значення болю до ускладнень, тому за допомогою звернувся лише в травні 2015 року, службове розслідування по даному факту проводилось тільки в березні 2016 року, акт про нещасний випадок чи довідка про обставини отримання травми не складалася.
Висновками МСЕК від 15.08.2016 за первинним оглядом позивачу встановлено третю групу інвалідності з 24.06.2016: захворювання, так, пов`язані з захистом Батьківщини (а.с.10).
Крім того, суди встановили, що ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з документами для виплати одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Крім того, суди встановили, що матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача у стані гострої реакції на стрес, внаслідок астено-невротичного інсомнічного синдрому.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. (далі - Положення).
Згідно п.п.1.1 п.1 Розділу І Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.п.2.1 п.2 Розділу І Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. (п.п.2.3 п.2 Розділу І Положення).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України встановлений у главі 2 Розділу 2 Положення.
Згідно п.21.1-.21.3. глави 21 Розділу 2 Положення у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п.21.5. глави 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Пунктами 21.7.-21.8. глави 21 розділу 2 Положення передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У відповідності до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що обставини отримання позивачем акубаротравми 13 серпня 2014 року в районі Савр-Могили Донецької області під час виконання ним обов`язків військової служби (бойового завдання) та під час безпосередньої участі в районі проведення антитерористичної операції встановлені судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів.
Так, вказані обставини підтверджуються як показами свідків, наданими при проведенні відповідачем службового розслідування, так і висновком Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3887 від 09.09.2016 та висновком МСЕК від 15.08.2016.
Будь-яких доводів щодо неналежності вказаних доказів відповідач не навів ані під час розгляду вказаної справи в судах попередніх інстанцій, ані в поданій ним касаційній скарзі.
Посилання відповідача на те, що консультативний висновок Інституту отоларингології ім. професора О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України про значну втрату ОСОБА_1 звукосприйняття в результаті контузії не є належним доказом у справі Суд не приймає до уваги, оскільки обставини, наведені у цьому документі не взяті до уваги судами попередніх інстанцій та не покладені в обґрунтування оскаржуваних рішень.
Також Суд вважає обґрунтованим обрання судом першої інстанції саме такого способу захисту порушених прав та інтересів позивача, як визнання дій військової частини ПП НОМЕР_1 щодо ненадання довідки неправомірними та зобов`язання Військової частини ПП НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України", оскільки він узгоджується з вимогами чинного на час розгляду справи судом першої інстанції процесуального законодавства та направлений на відновлення прав позивача.
Крім того, Суд критично оцінює доводи скаржника щодо відсутності завдання відповідачем моральної шкоди ОСОБА_1 , адже, як встановили суди попередніх інстанцій, факт ненадання відповідачем відповідної довідки про обставини травми позивача призвели до докладання ним значних зусиль та звернень для відновлення своїх прав, що, в свою чергу, принижує гідність позивача.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
Суд вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Військової частини ПП НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі № 806/2053/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич В.Е. Мацедонська Н.В. Шевцова