Справа № 127/28385/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/466/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгеновича про скасування постанови серії ДП 18 №853652 від 13 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота С.Є. про скасування постанови серії ДП 18 №853652 від 13 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року позивачу був наданий термін для усунення недоліків позову, які він усунув у визначений судом строк.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 14 січня 2021 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 03 лютого 2021 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 13 грудня 2020 року інспектором поліції Альтеркотом С.Є. винесено постанову серії ДП 18 №853652 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Він визнаний винним в тому, що 13 грудня 2020 року о 00:39:49 в м. Вінниці по вул. Московській, 20 рухався на автомобілі марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час, коли права смуга для руху була вільна, чим порушив п. 11.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, він вимушений був рухатися у лівій смузі для руху, оскільки ним був помічений автомобіль, який рухався в крайній правій смузі. Враховуючи наявність учасника дорожнього руху в правій смузі для руху, оцінюючи погодні умови (ожеледиця), стан дороги (пошкоджене дорожнє покриття) та нічний час, ним було продовжено рух у лівій смузі для руху, щоб не створювати небезпеки дорожнього руху. Після здійснення об`їзду перешкоди, забезпечивши дотримання безпечного інтервалу, він прийняв праву смугу для подальшого руху, однак його зупинив інспектор патрульної поліції. Дані свідчення він письмово надав інспектору поліції Альтеркоту С.Є. про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, однак відповідач дані доводи до уваги не взяв і виніс оскаржувану постанову. Окрім того, текст вказаної постанови інспектор поліції йому не оголошував, права, передбачені ст. 268 КУпАП, не роз`яснював, доказів порушення ним п. 11.5 Правил дорожнього руху України йому не надав.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, в ній відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, що свідчить про невідповідність вимогам ст. 283 КУпАП та ст. 19 Конституції України. Враховуючи викладене, позивач просить постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити. Також просив стягнути на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 гривень 40 копійок, які він сплатив при зверненні до суду з даним адміністративним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнив позовні вимоги та просив скасувати постанову серії ДП 18 №853652 від 13 грудня 2020 року та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши йому усне зауваження, оскільки він свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнає, у вчиненому щиро кається, просив прийняти до уваги його матеріальний стан, що він позитивно характеризується за місцем роботи та має на утриманні малолітню дитину.

Представник відповідача Альтеркота С.Є. за довіреністю Ковальчук Д.О. в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Альтеркота С.Є. за довіреністю Ковальчук Д.О. суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що той факт, що позивач робив випередження є недостовірними, адже відповідно до відеозапису із відеореєстратора вбачається, що водій ОСОБА_1 рухався в лівій смузі, а інший автомобіль, який його наздоганяв позаду, був вимушений зробити випередження з правого боку, що спростовує твердження позивача. Отже, встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом в лівій смузі для руху при вільній правій, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач мав всі законні підстави винести дану постанову. Крім того, можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що і зроблено позивачем, тобто порушень прав позивача не виявлено. Крім того, згідно з постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №127/15580/18 від 20.09.2018, процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення. Натомість вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ДП 18 №853652 від 13.12.2020, 13 грудня 2020 року інспектором поліції Альтеркотом С.Є. винесено постанову серії ДП 18 №853652 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивач визнаний винним в тому, що 13 грудня 2020 року о 00:39:49 в м. Вінниці по вул. Московській, 20 рухався на автомобілі марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по крайній лівій смузі для руху, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час, коли права смуга для руху була вільна, чим порушив п. 11.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайнюю ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Вимогами частини 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Суд дослідивши матеріали справи та оглянувши відеозапис події, що мала місце 13 грудня 2020 року за участю сторін, вважає, що в діях позивача ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однак, враховуючи відсутність будь-яких негативних наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності, не є адміністративним правопорушенням.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, особу позивача, його матеріальний стан, що він позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням .

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, який він сплатив при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, ч. 2 ст. 122, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгеновича про скасування постанови серії ДП 18 №853652 від 13 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №853652 від 13 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: