Справа № 160/833/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2021 року Справа № 160/833/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправними дій та заборону здійснення певних дій, -
19.01.2021 року представник Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" - Дружина Тетяна Геральдівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби, в якому, з урахуванням уточненого позову поданого 08.02.2021 року, просить:
- визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби щодо пред`явлення до виконання платіжної вимоги № 60673501/1 від 05 січня 2021 року з призначенням платежу: стягнення виконавчого збору 9 000 192,97 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2019 року №60673502 витрати 271,47 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року №60673502;
- заборонити Департаменту державної виконавчої служби вчиняти будь-які виконавчі дії щодо об`єкту права державної власності - Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" протягом трьох років з дня набрання чинності Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єкті права державної власності, що не підлягають приватизації №145-ІХ від 02.10.2019 року, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами по 20.10.2022 рік включно, в тому числі, в межах ВП №60673502.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у Департаменту державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №0440/5939/18, виданий 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" податкового боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 90 001 929,72 грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить ДП «ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», яке набрало законної сили 11.12.2018 року. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем 20.11.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, в якій вирішено з боржника стягнути виконавчий збір у розмірі 9 000 192,97 грн., про що винесено відповідно постанову у ВП № 60673502. 12.01.2021 року відповідачем до обслуговуючого банку АТ КБ ПриватБанк на виконання було спрямовано платіжну вимогу № 60673502/1 від 05.01.2021 року. Призначення платежу: стягнення виконавчого збору 9 000 192,97 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2019 року №60673502, витрати 271,47 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року №60673502. Вважає дії відповідача щодо пред`явлення вказаної вимоги протиправними, оскільки він не здійснював заходів примусового виконання рішення, так як позивач сплатив заборгованість в добровільному порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін з урахуванням особливостей ст. 287 КАС України 24.02.2021 року.
22.02.2021 року адресу суду від Департаменту державної виконавчої служби надійшли копії матеріалів виконавчого провадження, проте своїм правом на подання відзиву на позов до суду відповідач не скористався.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши подані сторонами документи суд встановив наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі № 0440/5939/18 адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення податкового боргу було задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» () податковий борг по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 90 001 929,72 грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить ДП «ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», відстрочено виконання судового рішення на строк 1 (один) рік з моменту його ухвалення.

Вказане рішення набрало законної сили 11.12.2018 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 0440/5939/18.

11.11.2019 року виконавчий лист № 0440/5939/18 стягувачем був пред`явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що підтверджується копією заяви стягувача від 11.11.2019 року за № 8172/10/28-10-50-21-14 (заява стягувача зареєстрована відповідачем 14.11.2019 року за №25952-26-19).

20.11.2019 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №0440/5939/18, виданого 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

20.11.2020 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9 000 192,97 грн.

09.12.2020 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 271,47 грн.

12.01.2021 року відповідачем до обслуговуючого банку АТ КБ ПриватБанк на виконання було спрямовано платіжну вимогу № 60673502/1 від 0501.2021 року. Призначення платежу: стягнення виконавчого збору 9 000 192,97 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2019 року №60673502, витрати 271,47 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року №60673502.

19.01.2021 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми не стягнутого виконавчого збору 8985131,12 грн.

Вважаючи дії відповідача по пред`явленню до виконання платіжної вимоги №60673502/1 від 05.01.2021 року протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VIII), «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 року № 145-ІХ (далі - Закон № 145-ІХ).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, під час здійснення примусового виконання державний виконавець має повноваження на звернення стягнення на кошти на рахунках боржника у банківських установах шляхом направлення до них платіжних вимог.

Доводи позивача щодо протиправності платіжної вимоги на підставі того, що заборгованість була сплачена позивачем самостійно, а державний виконавець в силу ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ повинен стягувати виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, суд вважає необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60673502), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що судове рішення по справі № 0440/5939/18 від 08.11.2018 року виконане у повному обсязі наступним чином: 20 278 696,31 грн. - з червня 2020 року зараховувалися ДПС в порядку календарної черговості за рахунок страхових платежів по Єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перераховувалися підприємством при кожній виплаті заробітної плати (зазначено позивачем та відповідачем не спростовується); 62 835 100,00 грн. - сплачено підприємством у вересні 2020 р.; 6 888 133, 41 грн. - сплачено підприємством у грудні 2020 р., що підтверджується копіями платіжних доручень №4633 від 11.09.2020 року та №6073 від 11.12.2020 року, які містяться в матеріалах справи.

Також, в матеріалах справи наявний лист Офісу великих платників податків ДПС України від 18.12.2020 року за №39087/10/28-10-50-19 адресований відповідачу, в якому зазначено, що з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 09.12.2020 року боржником сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі 169 858 643,08 грн. Відповідно до вимог п.6 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року 1464-VI зазначені кошти зараховані в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, та погашено заборгованість за виконавчим листом по справі №0440/5939/18. Поряд з цим, станом на 09.12.2020 року за даними інтегрованої картки платника ДП «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.А.Макарова» по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування рахується заборгованість в загальній сумі 61 666 974,32 грн.

Також, позивачем було долучено до позову довідку ДП «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.А.Макарова» від 15.01.2021 року за №101/14, згідно з якою за даними ДПС України починаючи з червня 2020 року страхові платежі по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перераховувались підприємством при виплаті заробітної плати зараховувались ДПС України в порядку календарної черговості, в погашення суми 90 001 929,72 грн. за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018р. Підприємством перераховано ДПС України за рахунок фінансової підтримки з Держбюджету України в погашення заборгованості за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018р. суми 62 835 100.00 грн. у вересні 2020р. та 6 888 133,41 грн. у грудні 2020р. За даними ДПС України сума 90 001 929,72 грн. за рішенням суду № 0440/5939/18 від 08.11.2018 року погашена повністю.

Однак, суд виходить з того, що добровільне виконання позивачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі № 0440/5939/18 відбулось вже після відкриття виконавчого провадження, а також в період чинності редакції Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої виконавчий збір підлягає стягненню у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, а не у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом, як зазначає позивач.

Також, як вбачається із матеріалів справи, постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра Вячеславовича від 20.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №0440/5939/18, виданого 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9 000 192,97 грн. є чинними, в судовому порядку не скасовані, винесені відповідно до Закону №1404-VІІІ.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що під час здійснення примусового виконання державний виконавець має повноваження на звернення стягнення на коштів на рахунках боржника у банківських установах шляхом направлення до них платіжних вимог.

12.01.2021 року відповідачем до обслуговуючого банку АТ КБ ПриватБанк на виконання було спрямовано платіжну вимогу № 60673502/1 від 05.01.2021 року. Призначення платежу: стягнення виконавчого збору 9 000 192,97 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2019 року №60673502, витрати 271,47 грн. згідно постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року №60673502.

Обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору чітко передбачений вищенаведеними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії вчинені на виконання постанови про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 9 000 192,97 грн. та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 271,47 грн. шляхом направлення платіжної вимоги № 60673502/1 від 05.01.2021 року є такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними.

Щодо посилання позивача на те, що вчинення будь-яких дій стосовно позивача прямо заборонено нормами Закону України від 02.10.2019 року №145-ІХ «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», який набрав чинності 20.10.2019 року, суд зазначає наступне.

20.10.2019 року набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №145-ІХ встановлено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" включено до вказаного Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що є додатком до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Отже, встановлена пунктом 3 Розділу ІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 145-ІХ заборона щодо вчинення виконавчих дій містить виняток, а саме вона не поширюється на стягнення грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 910/5546/219 та від 20.11.2020 року у справі №910/12809/19.

Причому, положення щодо заборони вчинення виконавчих дій, передбаченої пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ слід застосовувати таким чином, що така заборона не поширюється на стягнення грошових коштів боржників у будь-яких правовідносинах, а також окремо на стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, які були ними укладені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі № 640/8808/20.

Суд зазначає, що на оспорювані позивачем у цій справі виконавчі дії не поширюється заборона, регламентована Законом № 145-ІХ, і такі дії були ним вчинені на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Тож, доводи позивача про те, що Законом України № 145-ІХ у відношенні нього взагалі заборонено вчинення будь-яких виконавчих дій та виконання судових рішень, суд відхиляє як безпідставні.

Доводи позивача про те, що Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що свідчить про важливість його стабільного функціонування, суд приймає до уваги, але зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства такі обставини не надають достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у забороні Департаменту державної виконавчої служби вчиняти будь-які виконавчі дії щодо об`єкту права державної власності - Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" протягом трьох років з дня набрання чинності Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єкті права державної власності, що не підлягають приватизації №145-ІХ від 02.10.2019 року, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами по 20.10.2022 рік включно, в тому числі, в межах ВП №60673502, з огляду на таке.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Таким чином в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту порушені права, свободи або законні інтереси сторони, тобто такі, які вже мали місце на момент звернення до суду.

В даному випадку вимоги позивача - заборонити відповідачу до 20.10.2022 року утриматися від вчинення виконавчих дій щодо позивача, спрямовані на майбутнє. Задоволення таких вимог не відповідатиме завданням адміністративного судочинства, оскільки на момент розгляду справи відсутні докази того, що в подальшому відповідач вчинятиме дії з примусового виконання платіжної вимоги № 60673502/1 від 05.01.2021 року без врахування Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єкті права державної власності, що не підлягають приватизації №145-ІХ від 02.10.2019 року.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Згідно з ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 241-246, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправними дій та заборону здійснення певних дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна