Справа № 640/8321/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Київ № 640/8321/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс»
доГоловного управління Державної податкової служби в місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 березня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій контролюючого органу в частині визначення розміру штрафу, оскільки не з вини позивача порушено граничний термін сплати на 29 днів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що оскільки позивачем порушено терміни сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є правомірним. При цьому, виходячи з положень статті 131 Податкового кодексу України розрахунок штрафної санкції проведено правильно, що підтверджено розрахунком та карткою особового рахунку.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість за листопад 2019 року до бюджету Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс».

За результатами перевірки складено Акт від 19 березня 2020 року №9751/26-15-04-11-13, в якому зроблено висновок про встановлення порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання податку на додану вартість.

Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, в результаті чого застосовано штраф в розмірі 10% на суму 16037,57 грн.

На підставі зазначених висновків в Акті перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві винесено податкове повідомлення- рішення від 20 березня 2020 року №.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

За приписами пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2017 року змін до ПК України, зокрема і до статті 75 цього Кодексу, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом проведена саме перевірка з питань щодо своєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення № від 20 березня 2020 року встановлено, що до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасно сплачену узгоджену суму грошового зобов`язання в загальній сумі 16037,57 грн. за платежем податок на додану вартість, визначеного контролюючим органом.

За результатами проведеної 19 березня 2020 року камеральної перевірки даних щодо порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання, спірним у справі рішенням зобов`язано сплатити за платежем податок на додану вартість штраф у розмірі 10% у сумі 16037,57 грн.

Згідно розрахунку вказаної штрафної санкції позивачем прострочено на 29 днів сплату грошового зобов`язання в сумі 160375,70 грн., яке, в свою чергу, складалось з несплати грошового зобов`язання за самостійно поданою декларацією № від 20 грудня 2019 року.

Позивач, не погоджуючись з такими твердженнями відповідача, наголошував на тому, що 20 грудня 2019 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2019 року (№ ), в якій було задекларовано суму ПДВ до сплати у розмірі 160475 грн. Тому граничним терміном сплати податкових зобов`язань з ПДВ за листопад 2019 року є дата 30 грудня 2019 року.

Позивачем фактично сплачено задекларовану суму податку на електронний рахунок, відкритий в системі електронного адміністрування ПДВ, 09 січня 2020 року, тобто із затримкою в 11 календарних днів.

З наведеного вбачається, що позивач не заперечує порушення сплати узгодженої суми, проте заперечує проти кількості днів затримки, яке обраховано не вірно та обґрунтовує власну позицію тим, що сплачена сума протягом певного часу не відображалась на особовому рахунку з ПДВ позивача та не зарахована в рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ, про що свідчили дані електронного кабінету в розділі «стан розрахунків з бюджетом.

В той же час, суд частково погоджується з такими твердженнями позивача та наголошує на наступному.

Згідно з пунктом 116.1. статті 116 ПК України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення.

За змістом статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Слід зазначити, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

-при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що на платника податку покладено обов`язок щодо самостійної сплатити суми податкового зобов`язання, зазначеної у податковій декларації, протягом 10 календарних днів. При цьому, податкове законодавство наділяє також контролюючий орган правом нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення.

Судом встановлено, а позивачем не заперечується той факт, що останнім порушено термін сплати узгодженої суми грошового зобов`язання 160475,70 грн. на 11 днів.

При цьому, суд зауважує, що за чинним законодавством передбачено рівнозначну штрафну санкцію як за порушення граничного терміну сплати на 11 днів так і на 29 днів, а саме 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому, санкція статті 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом стаття 126 цього Кодексу не містить.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статті 126 Податкового кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №808/2290/17, від 11 вересня 2018 року у справі №813/3722/17, від 05 червня 2018 року у справі №821/1750/17.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко