Справа № 360/492/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/492/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якому позивач просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно підпункту 2 частини 2 статті 114 зі зниженням пенсійного віку; скасувати рішення відповідача від 09.10.2020 № 18 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.11.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та зарахувати в страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з січня 2006 року по серпня 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 на Лисичанському заводі гумових технічних виробів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачка посилається на те, що 04.11.2020 вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку. До заяви додала трудову книжку НОМЕР_1 від 01.09.1980, архівні довідки та інші необхідні документи.

Рішенням відповідача від 09.10.2020 № 18 позивачу відмовлено у призначені пенсії згідно з ч. 2 п. 2. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу 5 років на день виповнення 58 років (10.11.2020).

Станом на дату звернення 04.11.2020 позивач має страхового стажу роботи 24 роки 5 місяців 9 днів, з них на пільгових умовах по Списку № 2 - 3 роки 7 місяців 2 дні.

Не враховано до страхового та пільгового стажу по Списку № 2 періоди роботи з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 за відсутністю сплати страхових внесків за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Позивач вважає рішення відповідача від 09.10.2020 № 18 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах і зарахуванні в розрахунок пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з січня 2006 року по серпня 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 в якості складником гумових технічних виробів на Лисичанському заводі ГТВ незаконною, такою, що суперечить діючому законодавству.

З 27.09.1990 по 13.11.2009 позивачка працювала на Лисичанському заводі гумових технічних виробів складником гумових технічних виробів, за періоди з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 відсутня інформація про сплату страхових внесків за даними персоніфікованого обліку, через що зазначені періоди не зараховано до страхового та пільгового стажу у зв`язку з несплатою роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду. Сам факт незарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача на рахунок Пенсійного фонду за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні спеціального (пільгового) страхового стажу за вказані періоди роботи та позивач не несе відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів.

З архівних довідок відділу з питань ведення трудового архіву від 23.12.2020 № 1615/01-26 та № 1616/01-26 вбачається, що за лютий 2006 року - серпень 2008 року, червень 2009 року - листопад 2009 року є відомості про нарахування за кодом «317 - пенсійне страхування», тому у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу період роботи позивача з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009.

Таким чином, відповідачем порушено конституційне право позивача на соціальний захист, на достатній життєвий рівень, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 03.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.02.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 24-27), в обґрунтування якого останній зазначив таке. Період роботи в якості збірника гумових технічних виробів враховано до пільгового стажу по Списку №2 за період роботи з 04.09.1991 по 31.12.1991 календарно 3 місяці 28 днів; за період з 01.01.1992 по 22.12.2000 за фактично відпрацьований час 2 роки 7 місяців 18 днів. Враховано до страхового та пільгового стажу по Списку №2 період роботи з 18.08.2005 (з дати проведення атестації робочих місць) по 31.12.2006 за фактично відпрацьований час у пільгових умовах 3 місяці 11 днів. За період з вересня 2008 по квітень 2009 року враховано стажу по Списку № 2 - 4 місяці 5 днів за фактично відпрацьований час та з урахуванням даних Реєстру застрахованих осіб про наявний страховий стаж.

Не враховано до страхового та пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з січня 2006 по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 за відсутністю сплати страхових внесків за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

На день звернення за призначенням пенсії страховий стаж підтверджено документами 24 років 5 місяців 9 днів, з них на пільгових умовах по Списку № 2 - 3 роки 7 місяців 2 дні.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 16-17).

Трудова книжка серії НОМЕР_3 щодо спірних періодів роботи позивачки містить такі записи:

Лисичанський завод ГТВ:

запис № 6 від 27.08.1990 - прийнято в склади збуту комірником;

запис № 7 від 04.09.1991 - переведено в цех дорнових рукавів учнем складальника гумових технічних виробів;

запис № 9 від 31.10.1991 - присвоєно ІІІ розряд складальника гумових технічних виробів;

запис № 11 від 10.07.1996 - підприємство перереєстровано в ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів»;

запис № 12 від 16.06.1995 - внесено запис про те, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці складальник гумових технічних виробів підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;

запис № 13 від 01.10.2004 - переведено складальником гумових технічних виробів 3 розряду цеху дорнових і бездорнових рукавів;

запис № 14 від 13.11.2009 - звільнено за власним бажанням (арк. спр. 12-13).

04.11.2020 позивачка звернулася до УПФУ в м. Лисичанську з заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 9).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 09.10.2020 № 18 Про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно пункту2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачці відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за відсутністю необхідного пільгового стажу по списку №2 - 5 років, на день виповнення 58 років (10.11.2020) (арк. спр. 7-8).

В обґрунтування оскарженого рішення відповідач послався на те, що період роботи в якості збірника гумових технічних виробів враховано до пільгового стажу по Списку №2 за період роботи з 04.09.1991 по 31.12.1991 календарно 3 місяці 28 днів; за період з 01.01.1992 по 22.12.2000 за фактично відпрацьований час 2 роки 7 місяців 18 днів. Враховано до страхового та пільгового стажу по Списку №2 період роботи з 18.08.2005 (з дати проведення атестації робочих місць) по 31.12.2006 за фактично відпрацьований час у пільгових умовах 3 місяці 11 днів. За період з вересня 2008 по квітень 2009 враховано стажу по Списку №2 - 4 місяці 5 днів за фактично відпрацьований час та з урахуванням даних Реєстру застрахованих осіб про наявний страховий стаж. Не враховано до страхового та пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 за відсутністю сплати страхових внесків за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу. На день звернення за призначенням пенсії страховий стаж підтверджено документами 24 років 5 місяців 9 днів, з них на пільгових умовах по Списку №2 - 3 роки 7 місяців 2 дні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку рішенню відповідача про відмову в призначенні пенсії від 09.10.2020, суд зазначає таке.

Підставою для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу згідно із оскарженим рішенням стала відсутність даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У відповідності до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З копії довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відносно позивачки, яка сформована 04.01.2021, слідує, що за період з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 відсутні відомості про сплату страхових внесків (арк. спр. 10-11).

Згідно з частиною шостою статті 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пунктом 1 частини першої статті 64 Закону № 1058 передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 4.2 і п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Позивачка у період з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по 13.11.2009 працювала в ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

Внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивачка позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за окремі періоди роботи на вказаному підприємстві.

Позивачка не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З урахуванням викладеного суд вважає, що відмова в призначенні пенсії у зв`язку з несплатою страхувальником страхових внесків (єдиного внеску), є непропорційним втручанням держави в права позивача та порушує його право на своєчасне отримання пенсії в належному розмірі.

Окрім того, судом установлено, що згідно з архівними довідками Відділу з питань ведення трудового архіву від 23.12.2020 № 1615/01-26 та № 1616/01-26 у період з січня 2006 року по серпень 2008 року та з червня 2009 року по листопад 2009 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату (арк. спр. 14-15).

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається відповідач, є необґрунтованими та не можуть порушувати законне право позивачки на включення спірного періоду до пільгового стажу роботи.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність незарахування до страхового (пільгового) стажу позивачки періодів роботи в ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» з 01.01.2006 по 31.08.2008 та з 01.06.2009 по 13.11.2009 з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків та ЄСВ за цей період роботи, оскільки в трудовій книжці позивачки наявні належним чином вчинені записи про пільгову роботу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 зазначених вище спірних періодів роботи позивача є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до страхового (пільгового) стажу позивача.

З огляду на наведене рішення УПФУ в м. Лисичанську від 09.10.2020 № 18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивачки негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення від 09.10.2020 № 18, а не з діями, вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Лисичанську від 09.10.2020 № 18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи позивачки з 01.01.2006 по 31.08.2008 та з 01.06.2009 по 13.11.2009 в ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Самі по собі дії відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн (арк. спр. 4).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347, код за ) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 09.10.2020 № 18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу роботи за списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2006 по 31.08.2008 та з 01.06.2009 по 13.11.2009 в ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун