Справа № 200/9325/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року справа № 200/9325/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Геращенка І.В., Міронової Г.М., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року (повний текст складено 11 грудня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/9325/20-а (суддя в 1 інстанції - Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), у якій просила: визнати протиправними дії та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, підготувати висновок про її призначення, видати наказ про виплату такої допомоги та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 у розмірі визначеному пунктом 5 розділу 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 22.02.2017 року вона - капітан поліції, старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області під час добового чергування на території обслуговування у м. Гірник Донецької області отримала травму. Вказана травма була отримана у зв`язку з падінням на сідниці та спину, підсковзнувшись на льоді під вагою спецзасобів (бронежилету, автоматичної зброї та кевларового шолома). Внаслідок цього вона перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, після чого 10.09.2017 року приступила до роботи.

В період з 13.01.2020 року по 31.01.2020 року вона проходила медичну військово-лікарську комісію, якою її визнано непридатною до служби в поліції. У зв`язку з цим наказом ГУ НП в Донецькій області від 14.02.2020 року № 59 о/с її звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 17.02.2020 року.

Крім того, згідно довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 26.05.2020 року їй станом на 17.02.2020 року (день звільнення) встановлено первинно, одноразово по сукупності 30% втрати працездатності, у тому числі за травмою 2017 року - 20%. У зв`язку з наведеним 10.07.2020 року вона звернулася до відповідача з проханням виплатити їй одноразову грошову допомогу.

Письмовим повідомленням відповідача від 26.08.2020 року позивача було сповіщено про затвердження висновку про відмову їй у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без визначення групи інвалідності. Обгрунтування полягало в тому, що за результатами огляду МСЕК їй було визначено ступень втрати професійної працездатності без визначення інвалідності, та за виплатою допомоги вона звернулася вже після звільнення з органів поліції.

З даними діями відповідача позивач не згодна повністю та вважає, що порушено її право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки рішення про відмову прийняте з порушенням строків, визначені у ньому підстави для відмови не передбачені статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію». Також посилалася на відсутність можливості проходження МСЕК до звільнення, встановлення ступеню втрати працездатності на дату, коли вона ще перебувала на службі в Національній поліції.

Окремо позивач звертала увагу на відсутність у ч. 5 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» такої вимоги для виплати одноразової грошової допомоги, як продовження служби у поліції. Законом не встановлені будь-які обмеження для звернення позивача за отриманням такої виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/9325/20-а у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

07.11.2015 року позивач прийнята на службу в Національну поліцію України, що підтверджується записом в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

22.02.2017 року з позивачем - капітаном поліції, старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області стався нещасний випадок (падіння під час пересування) при виконанні службових обов`язків, внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою крижового відділу хребта. Це підтверджується актом форми Н-1 від 22.04.2017 року про нещасний випадок та актом форми Н-5 від 22.04.2017 року розслідування нещасного випадку, що стався 22.02.2017 року.

Згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 31.01.2020 року № 33/25/06-29 позивач з 13.01.2020 року по 31.01.2020 року проходила медичну (військово-лікарську) комісію, за наслідками чого складено свідоцтво про хворобу № 44/СНП від 31.01.2020 року.

Наказом ГУНП в Донецькій області № 59 о/с від 14.02.2020 року майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 м. Краматорськ про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12ААА № 032475 від 26.05.2020 року позивачу станом на 17.02.2020 року встановлено первинно, одноразово по сукупності 30% втрати працездатності: 20% травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період участі в АТО, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України; 10% травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

10.07.2020 року позивач звернулася до ГУНП в Донецькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності.

У відповіді відповідача на вказану заяву позивача від 23.07.2020 року зазначено, що після перевірки актів, підписання заяв та повернення матеріалів до управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області матеріали для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги буде направлено до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області.

Листом ГУНП в Донецькій області від 26.08.2020 року повідомлено позивачу, що виходячи з наданих документів, під час огляду МСЕК останній було визначено ступінь втрати професійної працездатності без визначення інвалідності вже після її звільнення з органів поліції. Оскільки законні підстави для виплати позивачу ОГД відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» відсутні, керівництвом ГУНП в Донецькій області затверджено висновок про відмову їй у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності.

Як вбачається зі складеного відповідачем висновку, позивачу в призначенні грошової допомоги відмовлено у зв`язку з тим, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що, незважаючи на підстави звільнення, з дати, яка зазначена у наказі про звільнення, позивач втратив право на отримання ОГД.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом № 580-VІІІ (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) і Порядком № 4 (з відповідними змінами).

Пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Пунктом 5 частини 1 статті 99 Закону № 580-VІІІ встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (частина 1 статті 100 Закону № 580-VІІІ).

Відповідно частини 6 статті 100 Закону № 580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Статтею 101 Закону № 580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Порядок № 4 визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (пп. 3 п. 1 розділу 2 Порядку № 4).

Аналізуючи вказані вище норми права, колегія суддів дійшла висновку, що пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Право на отримання такої допомоги виникає з дати видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

При цьому законодавець в даному випадку (пункт 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ) не пов`язує виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зі звільненням поліцейського з поліції.

Тобто, на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ поліцейський має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як під час проходження служби в поліції, так і після звільнення його з поліції. При цьому він може реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в нього такого права.

Жодна норма Закону № 580-VІІІ заборони щодо отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції не містить.

Крім того, вказаний Закон № 580-VІІІ містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, і отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції до таких випадків не відноситься.

Враховуючи викладене та той факт, що єдиною підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті ОГД стало звернення за призначенням та виплатою такої допомоги після звільнення зі служби в поліції, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач, якому визначена часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності внаслідок за травмою, пов`язана з виконанням службових обов`язків, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VІІІ.

Разом з тим, алгоритм призначення і виплати ОГД закріплений в розділі ІV вказаного вище Порядку № 4 і полягає і наступних діях.

У місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу (п. 1 Порядку №4).

Оскільки наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими відповідачу разом з відповідною заявою доказами, колегія суддів вважає, що висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, про який повідомлено листом від 26.08.2020 року № 5242/05/26-2020 підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача та суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України (справа 3-326/2019 (7846/190 від 22.04.2020), оскільки предметом розгляду в цій справі була відповідність статті 21, частинам першій, другій статті 24, частині першій статті 46, частині першій статті 64 Конституції України положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а у справі № 200/9325/20-а позивач просив виплатити допомогу за пунктом 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином, колегія суддів констатує, що зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, підготувати висновок про її призначення, видати наказ про виплату такої допомоги та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 у розмірі визначеному пунктом 5 розділу 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», колегія суддів зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача підготувати висновок про призначення допомоги, видати наказ про виплату такої допомоги та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 у розмірі визначеному пунктом 5 розділу 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на зазначене, колегія суддів, керуючись положеннями частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав позивача приходить до висновку, що належним способом такого захисту є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4, з урахуванням висновків суду.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати стягненню (відшкодуванню) не підлягають.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/9325/20-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/9325/20-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, про який повідомлено листом від 26.08.2020 року № 5242/05/26-2020.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова