Справа № 500/3351/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/3351/20

23 лютого 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника відповідача Чайківської М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву Фермерського господарства "АГРО ФОНД" про поновлення строку звернення до суду та клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства "АГРО ФОНД" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "АГРО ФОНД" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (відповідач 1), Державної податкової служби України (відповідач 2), у якому просить визнати протиправними та скасувати такі рішення Комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.04.2020:

№ 1513104/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №1 від 03.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 1513107/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 1513108/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №3 від 04.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 1513105/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №4 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 1513106/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №5 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 17.12.2020.

23.11.2020 від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Також 23.11.2020 до суду подано клопотання відповідачем 1 про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення позивачем строку звернення до суду (а.с.124-125).

Ухвалою суду від 17.12.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено та обумовлено, що про час та дату наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково.

04.01.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_1 (у провадженні якого перебувала дана справа) зі штату Тернопільського окружного адміністративного суду та за результатами повторного автоматизованого розподілу справи визначено суддю Чепенюк О.В. для розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.01.2021 дану адміністративну справу прийнято до провадження новим складом суду та призначено судове засідання на 28.01.2021.

У зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання 28.01.2021 визнано причини його неприбуття неповажними через відсутність повідомлення про такі та відкладено розгляд справи до 09.02.2021. Зобов`язано відповідача 1 надіслати копію клопотання про залишення позовної заяви без розгляду позивачу.

У судове засідання 09.02.2021 представник позивача не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Фермерського господарства "АГРО ФОНД".

Будь-яких заперечень, заяв з приводу клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду (яке відповідачем надіслане також позивачу, а.с.201) від позивача до суду не надходило.

З огляду на заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, розгляд справи 09.02.2021 проводився за відсутності представника позивача.

У судове засідання 09.02.2021 не прибув повторно представник відповідача 2, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неприбуття до суду відповідач 2 не повідомив, а тому такі визнані судом не поважними, розгляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача 2.

У судовому засіданні 09.02.2021 судом з огляду на подане Головним управлінням ДПС у Тернопільські області клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду поставлено на вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності підстав для залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській справі зазначила, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який становить три місяці, так як платником податків було попередньо оскаржено рішення про відмову у реєстрації податкових накладних у процедурі адміністративного оскарження.

Судом встановлено, що строк звернення, який застосовується у даних правовідносинах, визначений частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та становить три місяці від дати одержання рішення Державною податковою службою України за результатами адміністративного оскарження. Такі рішення у спірному випадку прийняті 16.04.2020 та надіслані через електронний кабінет платника податків, що не заперечується сторонами.

Позовна заява Фермерського господарства "АГРО ФОНД" надійшла до суду поштовим зв`язком та здана на пошту 23.10.2020 (а.с.11), тобто позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Позивачем пропущено строк звернення до суду, проте не подано до суду заяви про поновлення цього строку з зазначенням причин його пропуску.

У зв`язку з такими обставинами, ухвалою суду від 09.02.2021 на підставі статей 122, 123, 161, частини тринадцятої статті 171 КАС України, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Зазначено, що недоліки повинні бути усунені позивачем протягом п`яти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій вказати підстави для поновлення строку, та надати відповідні докази поважності причин його пропуску.

Ухвала суду від 09.02.2021 того ж дня надіслана на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.191, 193) та повторно надіслана 18.02.2021 (а.с.195, 196).

22.02.2021 до суду електронною поштою надійшло клопотання від Фермерського господарства "АГРО ФОНД" про поновлення строку звернення до суду та розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.197-198).

Клопотання про поновлення строку звернення до суду обґрунтоване тим, що у зв`язку з карантинними обмеження, які діяли на території України, Фермерське господарство "АГРО ФОНД" в період з липня 2020 року було змушене перейти на дистанційну роботу, тому неможливо було ефективно здійснювати свою діяльність, контролювати законність рішень Головного управління ДПС у Тернопільській області та вчасно захистити порушені права та звернутися до суду.

У судове засідання 23.02.2021 представник позивача не прибув, але, як вже зазначено вище, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Фермерського господарства "АГРО ФОНД".

З огляду на заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, розгляд справи 23.02.2021 проведено за відсутності представника позивача.

У судове засідання 23.02.2021 не прибув повторно представник відповідача 2, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неприбуття до суду відповідач 2 не повідомив, а тому такі визнані судом не поважними, розгляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача 2.

У судовому засіданні 23.02.2021 оголошено зміст клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, яке судом поставлено на обговорення та вирішення. Одночасно судом поставлено на вирішення клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду.

Клопотання представника Головного управління ДПС у Тернопільській області обґрунтоване тим, що строк звернення до суду у спірних правовідносинах становить три місяці з дня отримання рішення про результати адміністративного оскарження відповідних рішень податкового органу і такий строк не дотримано позивачем, а відтак є підстави для залишення позову без розгляду.

Заслухавши думку (міркування) учасників справи, дослідивши докази в межах вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду, наявності підстав для визнання їх поважними та підстав для залишення позову без розгляду, суд прийшов до таких висновків.

Предметом оскарження у цій справі є п`ять рішень Комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.04.2020, а саме:

№ 1513104/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №1 від 03.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

№ 1513107/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

№ 1513108/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №3 від 04.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

№ 1513105/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №4 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

№ 1513106/4253226, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №5 від 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

які попередньо були оскаржені в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішеннями Державної податкової служби України від 16.04.2020 за результатами розгляду скарг позивача на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних залишено без змін рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.04.2020 № 1513104/4253226, № 1513107/4253226, 1513108/4253226, № 1513105/4253226, № 1513106/4253226 (а.с.126-130).

Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, КАС України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З приводу застосування строків звернення до суду за таких умов як у даній справі висловив правову позицію Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18, та зробив такі висновки:

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Відтак строк звернення, який застосовується у даних правовідносинах, визначений частиною четвертою статті 122 КАС України та становить три місяці від одержання платником податків рішення Державною податковою службою України за результатами адміністративного оскарження. Такі рішення прийняті 16.04.2020 та надіслані платнику податків через електронний кабінет, що не заперечується учасниками справи.

Позовна заява Фермерського господарства "АГРО ФОНД" надійшла до суду поштовим зв`язком та здана на пошту 23.10.2020, тобто позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Оцінюючи обставини пропущення строку звернення до суду, які вказує позивач як поважні, суд враховує таке.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 та частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Такими обставинами у заяві про поновлення строку на звернення до суду позивач зазначає карантинні обмеження, запроваджені на території України, та дистанційну роботу господарства.

Ці обставини суд не вважає поважними причинами для поновлення строку звернення до суду з позовом, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених наступними постановами) на усій території України з 12.03.2020 установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався і діяв до 31.12.2020 згідно з цією постановою, встановлені та діють карантинні обмеження і на даний час.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-IX удосконалив раніше прийняті норми щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину для того, щоб, з однієї сторони, запобігти випадкам зловживання процесуальними правами недобросовісними учасниками справи та, відповідно, затягування розгляду справи під приводом діючого карантину, а з іншої - через процедуру поновлення судом процесуального строку забезпечити гарантування прав учасників справи, якщо їх реалізація ускладнена у зв`язку з карантинними обмеженнями. При цьому, можливість поновлення процесуального строку законодавцем віднесено на розсуд суду, залежно від обставин конкретної справи.

Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020, тому перебіг процесуальних строків, що були продовжені на час дії карантину, закінчився 06.08.2020, тобто 06.08.2020 останній день, коли особа могла скористатись правовою підставою для продовження строку для подання позову до адміністративного суду з пропущенням строку в зв`язку з запровадження Урядом України карантинних заходів.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 23.10.2020.

У зв`язку із встановленням з 12.03.2020 на території України карантину, законодавець передбачив можливість продовженням процесуальних строків лише до 06.08.2020. З вказаної дати (з 06.08.2020) поновлення пропущеного строку звернення до суду є правом, а не обов`язком суду, якщо суд визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте заявником у заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено, яким чином карантинні обмеження вплинули на організацію роботи фермерського господарства і перешкодили звернутися із позовом.

На думку суду, лише зазначення обставини про дію карантинних заходів та дистанційну роботу господарства не є достатньою мотивацією щодо об`єктивної неможливості звернення до суду в межах строку звернення. Позивачем не зазначено обставини та не надано доказів, які б доводили, що запровадження карантинних заходів не дозволило позивачу скористатись судовим захистом. Наведення у заяві про поновлення строку звернення до суду загальних посилань на факт запровадження на території України карантинних заходів не свідчить, що такі обставини унеможливили своєчасне подання даного позову.

Тобто жодних об`єктивних причин, підтверджених належними доказами, за яких позивач не міг звернутись до суду в строк, встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України, у заяві не наведено. Натомість суд звертає увагу на те, що у позові позивач вказує, що з аналогічних підстав і предмету у 2019 році він уже звертався до суду, про що надає відповідне рішення, тобто підготовка позовної заяви не займала багато часу та не потребувала значних зусиль, а щодо збору доказів, то позивач зазначає, що всі вони подавалися до податкового органу після зупинення реєстрації податкових накладних, тобто їх підготовка та зібрання теж не були утрудненими. Відтак жодних перешкод звернення до суду після отримання рішення Державної податкової служби України за результатами розгляду скарги позивачем не наведено, а судом не встановлено. Запровадження карантинних заходів ніяким чином не обмежували право позивача на звернення до суду.

За таких обставин, на переконання суду, заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду не може вважатися обґрунтованою та не дає підстав для її задоволення.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд наголошує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що

«стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

З огляду на наведене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до суду з даним позовом в тримісячний строк, передбачений положеннями частини четвертої статті 122 КАС України, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт наявності об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у цей строк.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи відсутність поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову Фермерського господарства "АГРО ФОНД" без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фермерського господарства "АГРО ФОНД" про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позов Фермерського господарства "АГРО ФОНД" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.