Справа № 160/3520/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року Справа № 160/3520/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Дніпроазот» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
31.03.2020 року Акціонерне товариство «Дніпроазот» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №164/21 від 10.03.2020р. про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, винесеного на підставі акту перевірки дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування від 20.02.2020 року №04.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено на підставі помилкових та незаконних висновків акту перевірки. Позивач зазначає, що відповідальність за порушення порядку видачі та заповнення документів, що підтверджують непрацездатність громадян, несе лікар, а не страхувальник АТ «Дніпроазот» чи його посадові особи. Комісією із соціального страхування підприємства при перевірці не було виявлено жодної підстави для відмови АТ «Дніпроазот» у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності особам, наведеним в акті перевірки, згідно наданим їм лікарями листків непрацездатності. Суми коштів, які виплачуються працівникам у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності, відносяться до доходів боржника, на яке може бути звернено стягнення, і підприємство на підставі постанов про стягнення з боржника аліментів здійснює відрахування з таких доходів на сплату аліментів.
Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Представником відповідача 11.06.2020 року засобами електронного зв`язку та 16.06.2020 року засобами поштового зв`язку подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що листок непрацездатності, який має більше двох виправлень, не може бути визнаний таким, що виданий у встановленому порядку. Відтак, неможливо визначити такий листок непрацездатності підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
Розгляд даної адміністративної справи мав відбутись до 16.06.2020 року за правилами ст. 262 КАС України.
Проте, 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо.
Суд звертає увагу на те, що вказаним законом доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
У зв`язку з перебуванням судді Врона О.В.у щорічній відпустці та на лікарняному у період з 27.07.2020 року, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді 27.08.2020.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
У період з 03.02.2020 року по 20.02.2020 року на підставі наказу про проведення перевірки від 18.12.2019 року №317-ОД, повідомлення про проведення планової перевірки від 15.01.2020 року №19.6-05/197, направлення на проведення перевірки від 31.01.2020 року №04 Кам`янським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було проведено перевірку дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року.
За результатами перевірки складено акт від 20.02.2020 року №04 та встановлені наступні порушення:
- підприємством призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності, які видані не у встановленому порядку, зокрема, на бланку листка непрацездатності зроблено більше двох виправлень, дату видачі листка непрацездатності (число, місяць, рік) позначено не арабськими цифрами;
- по 40 заявам-розрахункам, по яких здійснено фінансування коштів Фонду виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, встановлено, що зі страхових коштів, зарахованих на окремий рахунок, були частково утримані та перераховані кошти по сплаті аліментів на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюються стягнення відповідно до закону. Неправомірно використано 111093,57 грн.
Примірник акту перевірки отримано головним бухгалтером АТ «Дніпроазот» 20.02.2020 року та підписано із запереченнями, які будуть надіслано Фонду протягом 10 днів.
02.03.2020 року позивачем подані заперечення на акт перевірки.
10.03.2020 року відповідачем складено рішення №07-11/1731 за результатами перевірки з урахуванням заперечень до акту №04 від 20.02.2020 року, яким повідомлено про прийняття рішення №164/21 від 10.03.2020 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
10.03.2020 року управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області прийнято рішення №164/21 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яким вимагається від АТ «Дніпроазот» усунути виявлені факти порушення законодавства про соціальне страхування та застосовано фінансові санкції в таких розмірах:
- неправомірні витрати 134163,74 грн.;
Всього 201245,61 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності застрахованим особам відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Згідно з пунктами 6-7 частини 1 статті 9 Закону №1105-XIV завданням Фонду та його робочих органів є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.
Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: 1) здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; 2) проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; 3) здійснюють заходи з профілактики страхових випадків; 4) забезпечують функціонування інформаційно-аналітичних систем; 5) здійснюють обмін інформацією з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, реалізації державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Пенсійним фондом України для виконання Фондом покладених на нього функцій і завдань, визначених законодавством України; 6) здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; 7) беруть участь у проведенні наукових досліджень з питань соціального страхування населення, вивчають міжнародний досвід з метою запровадження інноваційних форм соціального страхування, виступають замовником наукових робіт, досліджень і методичного забезпечення; 8) беруть участь у здійсненні міжнародного співробітництва для розв`язання проблем та обміну досвідом у сфері соціального страхування; 9) здійснюють інші функції, передбачені статутом Фонду (частина 2 статті 9 Закону №1105-XIV).
За змістом приписів статті 10 Закону №1105-XIV, Фонд має право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.
Фонд зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.
Отже, наведеними нормами підтверджується наявність у відповідача повноважень на винесення рішення, яке стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Згідно зі статтею 11 Закону №1105-XIV, джерелами формування коштів Фонду є: 1) страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; 2) суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; 3) суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; 4) доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; 5) капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; 6) доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; 7) добровільні внески та інші надходження відповідно до закону.
Кошти Фонду використовуються на: 1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом; 2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду; 3) формування резерву коштів Фонду.
З метою забезпечення фінансової стабільності Фонду формується резерв коштів.
Порядок формування та використання резерву коштів Фонду затверджується правлінням Фонду.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом (п.1); вести облік коштів соціального страхування і своєчасно надавати Фонду встановлену звітність щодо цих коштів (п.2); під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам Фонду необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки (п.3); повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків (п.9).
Частиною 3 статті 15 Закону №1105-XIV визначено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється Фондом. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.
Відповідно до частини 5 статті 15 Закону №1105-XIV роботодавець несе відповідальність за: 1) порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; 2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; 3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; 4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.
При цьому, у відповідності до частини 6 статті 15 Закону №1105-XIV, у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів. Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Отже, саме роботодавець несе відповідальність, зокрема, за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.
Стосовно першого порушення щодо того, що підприємством призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності, які видані не у встановленому порядку, зокрема, на бланку листка непрацездатності зроблено більше двох виправлень, дату видачі листка непрацездатності (число, місяць, рік) позначено не арабськими цифрами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 31 Закону № 1105-XIV, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Згідно з частиною 3 статті 30 Закону №1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.
На виконання статті 30 Закону №1105-XIV постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 13 затверджено Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - Положення №13).
Пунктом 1.1 Положення №13 закріплено, що Комісія (уповноважений) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства), створюється (обирається) та діє на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), що використовує найману працю, незалежно від форм власності і господарювання.
Відповідно до пункту 1.4 Положення №13, Комісія із соціального страхування підприємства створюється при чисельності застрахованих осіб понад 15 працюючих за наймом. При чисельності на підприємстві застрахованих осіб 15 і менше на загальних зборах працівників обирається уповноважений із соціального страхування підприємства. Уповноважений здійснює свої повноваження відповідно до цього Положення.
Згідно з приписами пункту 2.2 Положення №13, Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана: приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснювати контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам роботодавцем за рахунок коштів Фонду як за власною ініціативою, так і у зв`язку із зверненням застрахованих осіб; здійснювати заходи по усуненню виявлених комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства та контролюючими органами порушень з питань надання матеріального забезпечення, використання страхових коштів.
Підпунктом 3.1.1 п.3.1 Положення №13 передбачено, що Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.
Тобто, одним з обов`язків комісії є перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.
Суд наголошує на тому, що комісією повинно бути здійснено перевірку на помилки та дефекти у заповненні листка непрацездатності з технічної сторони, а також наявності виправлень, або повноти інформації (щодо страхувальника, застрахованої особи) тощо.
Заповнення листка непрацездатності, як здійснення свої професійної діяльності, обов`язок лікаря, через що і відповідальність покладена на останнього.
Відповідно до пункту 1 Інструкції №532 листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.
Згідно з пунктом 3.1 Інструкції №532 у листку непрацездатності підкреслюється слово «первинний» або «продовження» із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності»; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім`я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).
В силу приписів пункту 3.3 у графі «Причина непрацездатності:» слід обов`язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають.
Особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи, ЛН видається за підписом головного лікаря, що засвідчується круглою печаткою закладу охорони здоров`я. Запис здійснюється у графі «Видачу листка непрацездатності дозволяю» із обов`язковим записом у медичних картах амбулаторного чи стаціонарного хворого (п.3.8 Інструкції №532).
У відповідності до пункту 3.13 Інструкції №532 у графі «Стати до роботи» вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності». У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється «Продовжує хворіти» та зазначається номер нового ЛН. У разі смерті у графі «Стати до роботи» зазначаються «помер» і дата смерті.
Згідно з пунктом 4.5 Інструкції №532 у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності». На бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.
В матеріалах справи наявні копії листків непрацездатності, які були надані відповідачем та перевірялись під час здійснення планової перевірки. Суд звертає увагу, що позивачем копії лікарняних листків, які були предметом перевірки, до суду надано не було.
В ході дослідження даних листків непрацездатності суд встановив наступне.
За результатами перевірки встановлені порушення порядку використання страхових коштів Фонду на загальну суму 134 163,74 грн., в тому числі на суму 11 968,94 грн. по 4-х рейках непрацездатності, виданих не у встановленому порядку, чим порушено вимоги частини першої статті 31 Закону №1105.
Зокрема, застрахованій особі ОСОБА_1 на період амбулаторного лікування з 20.05 по 29.05.2019, призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності серії АДФ №455355, на бланку якого вказано місце роботи «НСДЦ «А» замість «АТ «ДНІПРОАЗОТ» та відсутнє місцезнаходження підприємства, чим не дотримано пункт 3.1. Інструкції №532, яким передбачено чітко вказувати місце роботи: назва і місцезнаходження.
Пунктом 4.5. Інструкції №532 визначено, що у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності».
На бланку листка непрацездатності дозволяється не більше двох виправлень.
В порушення пункту 4.5. Інструкції застрахованій особі ОСОБА_2 на період лікування з 26.03 по 04.04.2018 призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності серії АДК №524163, на бланку якого в наявності більше двох виправлень, а саме: 1) у графі «Вік» повних років виправлено «55» на «56»; 2) у графі «Звільнення від роботи» у третьому рядку у першому стовпчику «З якого числа» Виправлено «02.03.18» на «02.04.18»; 3) у графі «Звільнення від роботи» у другому рядку у другому стовпчику «До якого числа включно» виправлення у слові «першого». Слід зазначити, і що два останні виправлення підтверджені одним записом лікаря. Крім того, у графі «місце роботи» не вказане місцезнаходження підприємства, чим не дотримано пункт 3.1. Інструкції №532. Неправомірно використано 1135,05 гривень.
Застрахованій особі ОСОБА_3 на період лікування з 28.12.2016 по 05.01.2017 призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності серії АДБ №059638, на бланку якого зроблено більше двох виправлень, а саме: 1) у графі «Звільнення від роботи» у третьому рядку у першому стовпчику «3 якого числа» виправлено «4.01.16» на «4.01.17»; 2) у графі «Звільнення від роботи» у четвертому рядку у першому стовпчику «З якого числа» викреслено «6.01.17»; 3) у другому стовпчику «До якого числа включно» викреслено «шостого січня»; 4) у графі «Звільнення від роботи» у четвертому рядку у третьому стовпчику «Посада і прізвище лікаря» викреслено « ОСОБА_4 ». Виправлення та викреслення підтверджені двома записами лікаря.
Крім того, в графі «місце роботи» не вказане місцезнаходження підприємства, а у графі «Звільнення від роботи» у першому та другому рядках першого стовпчика «З якого числа» дата видачі листка непрацездатності (число, місяць, рік) позначено не арабськими цифрами. У зв`язку з порушенням пункту 3.1, 3.12, 4.5 Інструкції №532 позивачем неправомірно використано 646,48 гривень.
В порушення пункту 4.5 Інструкції №532 застрахованій особі ОСОБА_5 на період лікування з 30.10 по 16.11.2019 призначено, нараховано та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності серії АДЧ №552563 (є продовженням листка непрацездатності серії АДЧ №552562), на бланку якого зроблено більше двох виправлень, а саме: 1) у графі «Режим» виправлено «стаціонарний» на «санаторний», 2) у графі «Перебував у стаціонарі» виправлено «з 21.10.2019» на «з 30.10.2019», 3) у графі «Перебував у стаціонарі» виправлено «до 29.10.2019» на «до 16.11.2019». Виправлення підтверджені одним підписом лікаря. Неправомірно використано 9096,66 грн.
Стосовно зазначення в листку непрацездатності місця роботи: назви і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю), що передбачено вимогами пункту 3.1 Інструкції №532, слід зазначити наступне.
Згідно статті 90 Цивільного кодексу України, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та пункту 1.4 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Вимог щодо написання найменування юридичної особи або її відокремленого підрозділу» від 05.03.2012 р. № 368/5 (далі - Вимоги), використання юридичною особою скороченого найменування організації, установи, підприємства можливе нарівні з повним у разі його затвердження установчими документами.
Окрім того, під прийнятим поняттям «юридична адреса» у законодавстві України мається на увазі «місцезнаходження юридичної особи». Ця адреса вказується при державній реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності й фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як його фактичне розташування та визначає його районне підпорядкування.
Отже, враховуючи норми статті 90 Цивільного кодексу України, вимоги та положення Інструкції № 532, при заповненні листка непрацездатності повинна вказуватися повністю назва юридичної особи або її відокремленого підрозділу як самого закладу охорони здоров`я, так і організації, установи, підприємства, та їх місцезнаходження.
Таким чином, під час перевірки правомірності призначення комісією із соціального страхування матеріального забезпечення застрахованим особам, виконання нею обов`язків щодо розгляду підстав і правильності видачі листків непрацездатності спеціалістом виконавчої дирекції, встановлені випадки безпідставного призначення допомоги по листках непрацездатності, що видані та оформлені з порушенням вимог Інструкції №532.
Посилання позивача в обґрунтування своєї позиції на положення Інструкції №455, що саме лікуючим лікарем лікувального закладу підтверджується, що застрахована особа є непрацездатною та відповідальність підприємства відносно заповнення лицьової сторони листка непрацездатності відсутня, судом не заперечується. Водночас, при прийнятті комісією із соціального страхування рішення про призначення матеріального забезпечення, комісія повинна розглянути підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, та не залишити поза увагою пряму норму частини першої статті 31 Закону №1105-XIV, якою визначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Оскільки в порушення вимог чинного законодавства позивач нарахував та сплатив допомогу по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності, які були видані та оформлені неналежним чином, відповідач правомірно прийняв спірне рішення в цій частині щодо повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення позивачем законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Стосовно другого порушення щодо того, що по 40 заявам-розрахункам, по яких здійснено фінансування коштів Фонду виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, встановлено, що зі страхових коштів, зарахованих на окремий рахунок, були частково утримані та перераховані кошти на сплаті аліментів на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюються стягнення відповідно до закону. Неправомірно використано 111093,57 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону №1105-XIV кошти Фонду використовуються на:
1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом;
2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду;
3) формування резерву коштів Фонду.
Згідно з ч.1 ст. 34 Закону №1105-XIV фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.
Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.
Частиною 2 ст. 34 Закону №1105-XIV страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.
Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.
Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
Отже, безпосередньо з окремого рахунку страхувальника стягнення аліментів з сум допомоги по тимчасовій непрацездатності не передбачено чинним законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до ч.1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Згідно з ч.1 ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.
Враховуючи наведене, страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на виплату аліментів, при цьому з суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплаченій боржнику, повинно здійснюватись стягнення аліментів.
Отже, під час розгляду справи, судом підтверджені висновки акту перевірки в частині встановлення наведеного порушення позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність винесеного рішення №164/21 від 10.03.2020 року, оскільки під час розгляду справи судом підтверджені порушення законодавства, встановлені під час проведення планової перевірки.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача не відшкодовуються.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона