Справа № 160/15107/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України, в якому просить суд:
В обґрунтування позову позивач зазначає, що в період з 23.06.2020 року по 09.07.2020 року посадовими особами Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Логістик Юніон» з питань дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.10.2017 року по 31.03.2020 року.
Позивач пояснює, що за результатами перевірки було встановлено, в т.ч. нарахування не у відповідності зі встановленим страховим стажем матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності. На підставі висновків Акту перевірки, 23.07.2020 року було сформовано рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з втратою працездатності № 389/02, яким позивачу нараховане грошове зобов`язання у розмірі 75 756,45 грн. (в т.ч.: неправомірні витрати - 50 504,30 грн., штраф - 25 252,15 грн.).
У зв`язку з частковою незгодою зі здійсненим донарахуванням, ТОВ «Логістик Юніон» прийнято рішення про вибіркове оскарження виявлених під час перевірки порушень після отримання Рішення № 389/02, у зв`язку з чим, позивач оскаржив рішення до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та Фонду соціального страхування України. Проте, за поясненням позивача, скарги були залишені без задоволення.
Позивач звертає увагу на те, що Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області при відмові в задоволенні скарги посилається на листи та роз`яснення, надані Фондом соціального страхування України, які не є нормативно-правовими актами та не обов`язкові для виконання усіма суб`єктами господарювання.
Крім того, Фонд соціального страхування України, відмовляючи в задоволенні скарги, вказав, зокрема, що страхувальником помилково до страхового стажу були зараховані періоди, які згідно законодавства, що діяло раніше, у тому числі до запровадження Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мали б бути виключені зі страхового стажу.
Натомість, позивач вважає, що висновки контролюючого органу щодо неправомірного використання коштів Фонду у сумі 9 577,78грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 4 788,89 грн., є протиправними.
Ухвалою суду від 23.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Представником відповідача надано на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
За поясненням відповідача, враховуючи, що акт перевірки підписано позивачем без заперечень, управлінням прийнято Рішення № 389/02 на загальну суму 75 756,45 грн., в т.ч.: неправомірні витрати 50 504,30 грн., штраф у розмірі 50 % неправомірно використаних коштів Фонду - 25 252,15 грн., яке направлено позивачу для виконання. ТОВ «Логістик Юніон» частково відшкодовані фінансові санкції у сумі 46 998,91 грн., в тому числі неправомірні витрати - 33 332,61 грн., штраф - 15 666,30 грн.
Відповідач вважає, що по спірних листках непрацездатності матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності нараховано не у відповідності зі встановленим страховим стажем.
Заперечуючи проти позову, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
24.12.2020 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування відповіді на відзив, позивач зазначає, що інформація про підписання позивачем акту перевірки без зауважень не може підтверджувати згоду позивача з виявленими під час перевірки порушеннями.
Позивач звертає увагу на те, що при розрахунку розміру матеріальної допомоги ТОВ «Логістик Юніон» використовувало дані, необхідні для призначення соціальних виплат та отримання яких передбачено чинним законодавством. Посилання відповідача на дані, які були ним отримані відповідно до Порядку обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування є внутрішніми документами, до яких позивач не має доступу.
Крім того, позивач зазначає, що листи та роз`яснення, що надаються Міністерством соціальної політики України та іншими органами виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, які страхувальники мають право використовувати в обов`язковому порядку.
На думку позивача, аргументи відзиву на адміністративний позов не заперечують наведених позивачем обставин та правових підстав позову, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
За результатами проведеної перевірки встановлено наявність порушень ТОВ «Логістик Юніон» вимог законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 24 Закону України № 1105 - по 29 листках непрацездатності серія АДК № 281463 за період з 03.06.2017 року по 08.06.2017 року, виданому ОСОБА_1 , серія АДІ № 716072 за період непрацездатності з 30.07.2017 року по 07.08.2017 року, виданому ОСОБА_2 , серія АДК №198565 за період непрацездатності з 30.10.2017 року по 08.11.2017 року, виданому ОСОБА_3 , серія АДК №538706 за період непрацездатності з 10.05.2018 року по 14.05.2018 року, серія АДС №043587 за період непрацездатності з 10.09.2019 року по 20.09.2019 року, серія АДС №150408 за період непрацездатності з 14.01.2020 року по 27.01.2020 року,серія АДЮ №019480 за період непрацездатності з 28.01.2020 року по 14.02.2020 року, виданих ОСОБА_4 , серія АДІ №783004 за період непрацездатності з 19.06.2018 року по 27.06.2018 року, виданому ОСОБА_5 , серія АДП №832632 за період непрацездатності з 22.11.2018 року по 27.11.2018 року, серія АТЦ №715209 за період непрацездатності з 03.12.2018 року по 12.12.2018 року, виданих ОСОБА_6 , серія АДС №191249 за період непрацездатності з 04.12.2018 року по 07.12.2018 року, серія АДС №703562 за період непрацездатності з 14.01.2019 року по 18.01.2019 року, серія АДС №734761 за період непрацездатності з 05.02.2019 року по 11.02.2019 року, серія АДС №699671 за період непрацездатності з 18.02.2019 року по 01.03.2019 року, серія АДС №273255 за період непрацездатності з 16.07.2019 року по 19.07.2019 року, серія АДС №092175 за період непрацездатності з 2309.2019 року по 27.09.2019 року, серія АДС №194440 за період непрацездатності з 25.11.2019 року по 29.11.2019 року, виданих ОСОБА_7 , серія АДС №635406 за період непрацездатності з 22.07.2019 року по 31.07.2019 року, виданому ОСОБА_8 , серія АДС №042651 за період непрацездатності з 09.08.2019 року по 14.08.2019 року, виданому ОСОБА_9 , серія АДС №043458 за період непрацездатності з 23.08.2019 року по 29.08.2019 року, серія АДЮ №153716 за період непрацездатності з 03.01.2020 року по 08.01.2020 року, виданих ОСОБА_10 , серія АДС №287808 за період непрацездатності з 22.08.2019 року по 31.08.2019 року,серія АДФ №449594 за період непрацездатності з 01.09.2019 року по 13.09.2019 року, серія АДЧ №657843 за період непрацездатності з 01.11.2019 року по 06.11.2019 року, виданих ОСОБА_11 , серія АДЛ №778099 за період непрацездатності з 02.02.2019 року по 11.02.2019 року, серія АДЛ №779469 за період непрацездатності з 26.08.2019 року по 05.09.2019 року, серія АДЛ №779574 за період непрацездатності з 25.09.2019 року по 02.10.2019 року, серія АДЛ №780155 за період непрацездатності з 05.12.2019 року по 11.12.2019 року, серія АДЛ №780220 за період непрацездатності з 23.12.2019 року по 30.12.2019 року, виданих ОСОБА_12 матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності нараховано не у відповідності зі встановленим страховим стажем. Неправомірно використано кошти Фонду у сумі 9760,89 гривень (пункт 3 Опису виявлених порушень).
Примірник Акту перевірки підписано представниками позивача, а також міститься підпис головного бухгалтера про отримання примірника акту 09.07.2020 року.
Заступником начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, розглянувши матеріали документальної планової перевірки ТОВ «Логістик Юніон» з питань використання страхових коштів соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, було прийнято Рішення № 389/02 від 23.07.2020 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого Фонд соціального страхування України в Дніпропетровській області вимагає від ТОВ «Логістик Юніон» усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування та застосовує фінансові санкції в таких розмірах: неправомірні витрати - 50 504,30 грн., штраф у розмірі 50 % - 25 252, 15 грн., всього 75 756, 45 грн.,
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області зі скаргою №А-2020-001424 від 07.08.2020 року, в якій просив переглянути та скасувати рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності № 389/03 від 23.07.2020 року в частині порушень, визначених, зокрема, в п. 3 Опису виявлених порушень вимог законодавства, які стали підставою для застосування фінансових санкцій.
Рішенням комісії з питань вирішення спорів при управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про результати розгляду скарги від 26.08.2020 року № 12 відмовлено у задоволенні скарги про скасування рішення управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області про повернення коштів фонду та застосування фінансових санкцій № 389/02 від 23.07.2020 року в частині оскаржуваної суми неправомірних витрат 19 171,69 грн. та штрафу 9 585,85 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Логістик Юніон» звернулося до Фонду соціального страхування України зі скаргою від 10.09.2020 року № Л-2020-001548 на рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності №389/02 від 23.07.2020 року та рішення комісії з питань вирішення спорів при управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про результати розгляду скарги від 26.08.2020 року № 12.

Листом від 08.10.2020 року № 2440-04-1 Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України повідомила позивача, що рішення управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області про повернення коштів Фонду соціального страхування України та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від 23.07.2020 року № 389/02 у частині неправомірно витрачених страхових коштів Фонду на суму 19 171,69 грн. та штрафу у розмірі 50 відсотків неправомірно витраченої суми страхових коштів у сумі 9 585,85 грн., є правомірним.

Не погоджуючись з Рішенням № 389/02 від 23.07.2020 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вважаючи його протиправним в частині донарахованої суми 14366,67 грн. (в т.ч. неправомірно використані кошти 9577, 78 грн., штрафна санкція 4788,89 грн.), позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Тому, вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV(далі - Закон №1105-XIV).

Згідно з пунктом 7 частини 1статті 9 Закону №1105-XIV завданням Фонду та його робочих органів є здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, у тому числі, здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (частина 2статті 9 Закону №1105-XIV).

Відповідно до положень статті 10 Закону №1105-XIV, Фонд має право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Фонд зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Отже, наведеними нормами підтверджується наявність у позивача повноважень на винесення рішення, яке стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно із статтею 11 Закону №1105-XIV, джерелами формування коштів Фонду є: 1) страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; 2) суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; 3) суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; 4) доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; 5) капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; 6) доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; 7) добровільні внески та інші надходження відповідно до закону.

Кошти Фонду використовуються на: 1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом; 2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду; 3) формування резерву коштів Фонду.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону №1105-XIV достовірність зазначених у документах даних перевіряється Фондом. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Відповідно до частини 5статті 15 Закону №1105-XIV роботодавець несе відповідальність за: 1) порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; 2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; 3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; 4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

При цьому, у відповідності до частини 6 статті 15 Закону №1105-XIV, у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів. Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Отже, саме роботодавець несе відповідальність, зокрема, за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 23 Закону №1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону №1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

На даний час є чинним Положення, затверджене постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19.07.2018р. № 13.

Підставою для призначення комісією із соціального страхування допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, згідно з вимогами частини першої статті 31 Закону №1105, є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Порядок видачі документів, що засвідчує тимчасову непрацездатність громадян, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001р. № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196 (далі - Інструкція № 455).

Згідно з п.1.1 розділу 1 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець зобов`язаний, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону № 1105-XIV застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою:

ТП = Св : В,

де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях;

Св - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць;

В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 року затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення № 10-1), яке відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення № 10-1 передбачено, що Реєстр застрахованих осіб забезпечує:

облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;

накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені статтею 18 Закону.

Згідно ст. 18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду від:

державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

платників єдиного внеску;

застрахованих осіб;

фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад;

податкових органів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики;

державної служби зайнятості;

інших підприємств, установ, організацій та військових частин;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску;

інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з п. 4 розділу І Положення № 10-1 реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 9 розділу V Положення № 10-1 страхувальникам надається інформація із Реєстру застрахованих осіб про застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з цими страхувальниками, за період перебування особи у трудових відносинах із страхувальником, а також відомості про страховий стаж цих застрахованих осіб, необхідні для призначення соціальних виплат.

Відповідно до п. 5 розділу V Положення № 10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, зокрема, індивідуальні відомості про застраховану особу (додаток 4 - форма ОК-5, додаток 5 - форма ОК-7); дані про трудовий та страховий стаж (додаток 9).

За приписами ч. 1 ст. 21 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;

2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років;

3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років;

4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Суд зазначає, що з 01.01.2011 року по теперішній час тривалість страхового стажу встановлюється на підставі даних персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, надані застрахованій особі Пенсійним фондом України у вигляді довідки за періоди перебування в трудових відносинах із роботодавцем; до 31.12.2010 року - на підставі даних, зазначених в трудовій книжці, про періоди перебування застрахованої особи в трудових відносинах із роботодавцем.

Так, судом встановлено, що по листку непрацездатності АДІ № 716072, виданому ОСОБА_2 (період непрацездатності - з 30.07.2017 року по 07.08.2017 року), позивачем була обрахована допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 60% середньої заробітної плати, оскільки, на момент призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності трудовий та страховий стаж складав більш трьох років, що підтверджується даними довідки форми ОК-5 та наданими відповідачем відомостями з ПФУ, копії яких містяться в матеріалах справи.

По листку непрацездатності АДС № 042651, виданому ОСОБА_9 (період непрацездатності - з 09.08.2019 року по 14.08.2019 року), позивачем була обрахована допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 60% середньої заробітної плати, оскільки, на момент призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності трудовий та страховий стаж складав більш трьох років, що підтверджується довідкою «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи.

По листку непрацездатності АДС № 635406 (період непрацездатності з 22.07.2019 року по 31.07.2019 року), виданому ОСОБА_8 , позивачем була обрахована допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 60% середньої заробітної плати, оскільки, на момент призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності трудовий та страховий стаж складав більш трьох років, що підтверджується довідкою «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи.

По листкам непрацездатності АДС № 043458 (період непрацездатності з 23.08.2019 року по 29.08.2019 року), АДЮ № 153716 (період непрацездатності - з 03.01.2020 року по 08.01.2020 року), виданих ОСОБА_10 , судом встановлено, що допомога була встановлена у розмірі 60 % середньої заробітної плати, оскільки на момент призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності трудовий та страховий стаж складав більш трьох років, що підтверджується довідкою «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи.

При цьому, як зазначає позивач, під час проведення перевірки відповідачем не було враховано до трудового та страхового стажу позивача період перебування особи на військовій службі з квітня 2015 року по жовтень 2016 року.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.08.2010 року, в редакції, що діяла з 15.03.2015 року по 01.01.2016 року) визначено, що платниками єдиного внеску, зокрема, є особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 2-14 частини першої цієї статті, є застрахованими особами відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6-14 частини першої цієї статті.

Згідно з абз. 7 п. 1ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9-14 цієї частини.

З 01.01.2016 року ст. 4 Закону № 2464 викладена в новій редакції.

Проте, новою редакцією п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 також визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб, зокрема, осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Дані про страховий стаж підтверджується довідкою «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи.

За листками непрацездатності АДС № 287808 (період непрацездатності з 22.08.2019 року по 31.08.2019 року), АДФ № 449594 (період непрацездатності з 01.09.2019 року по 13.09.2019 року), АДЧ № 567843 (період непрацездатності з 01.11.2019 року по 06.11.2019 року), виданих ОСОБА_11 .

Судом встановлено, що допомога була встановлена у розмірі 70 % середньої заробітної плати, оскільки, на момент призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності трудовий та страховий стаж складав більш п`яти років на підставі довідки «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, як встановлено судом під час проведення перевірки відповідачем було здійснено розрахунок виключно на підставі даних трудової книжки та не прийнято до розрахунку період з 2011 по 2012 роки, у якому ОСОБА_11 працювала за цивільно-правовим договором.

Суд зазначає, що правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності визначались Основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18.01.2001 року (далі - Закон № 2240) та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 2240 застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 2240 передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а до впровадження такої системи - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

При цьому, ст. 4 Закону № 2464 (в редакції Закону, яка діяла у період 2011-2012 роки) визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Період нарахування страхових внесків ОСОБА_11 , в тому числі, за періоди 2011-2012 років підтверджується даними довідки «Дані про трудовий та страховий стаж», копія якої міститься в матеріалах справи. Тому, суд вважає, що у позивача були відсутні підстави не враховувати вказаний період під час розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності.

По листкам непрацездатності АДС № 191249 (період непрацездатності з 04.12.2018 року по 07.12.2018 року), АДС № 703562 (період непрацездатності з 14.01.2019 року по 18.01.2019 року), АДС № 734761 (період непрацездатності з 05.02.2019 року по 11.02.2019 року), АДС № 699671 (період непрацездатності з 18.02.2019 року по 01.03.2019 року), АДС № 273255 (період непрацездатності з 16.07.2019 року по 19.07.2019 року, АДС № 092175 (період непрацездатності з 23.09.2019 року по 27.09.2019 року, АДС № 194440 (період непрацездатності з 25.11.2019 року по 29.11.2019 року), виданих ОСОБА_7 ; листкам непрацездатності АДП №832632 (період непрацездатності з 22.11.2018 року по 27.11.2018 року, АТЦ №715209 (період непрацездатності з 03.12.2018 року по 12.12.2018 року), виданих ОСОБА_6 , по листкам непрацездатності АДК № 538706 (період непрацездатності з 10.05.2018 року по 14.05.2018 року), АДС № 043587 (період непрацездатності з 10.09.2019 року по 20.09.2019 року), АДС № 150408 (період непрацездатності з 14.01.2020 року по 27.01.2020 року), АДС № 150408 (період непрацездатності з14.01.2020 року по 27.01.2020 року), АДЮ № 019480 (період непрацездатності з 28.01.2020 року по 14.02.2020 року), виданих ОСОБА_4 ; листкам непрацездатності АДЛ № 778099 (період непрацездатності з 02.02.2019 року по 11.02.2019 року), АДЛ № 779574 (період непрацездатності з 26.08.2019 року по 05.09.2019 року), АДЛ № 779574 (період непрацездатності з 25.09.2019 року по 02.10.2019 року), АДЛ № 780155 (період непрацездатності з 05.12.2019 року по 11.12.2019 року), АДЛ № 780220 (період непрацездатності з23.12.2019 року по 30.12.2019 року), виданих на ім`я ОСОБА_12 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем при проведенні перевірки не зараховано до загального трудового та страхового стажу періоди, у яких вищезазначені особи перебували у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а саме, періоди у 2011-2015 роках.

У спірні періоди правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв`язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначалися Законом № 2240.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2240 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд повторно зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 2240 застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 2240 передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а до впровадження такої системи - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Також, Законом № 691-VII ( 691-18 ) від 19.11.2013 року внесено зміни до абзацу другого частини першої статті 7 та викладено її в такій редакції: період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Разом з тим, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 (в редакції Закону станом на 01.01.2011 року) платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, суд доходить висновку, що страхувальником та платником єдиного внеску за осіб, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9-14 цієї частини.

Крім того, ч.2 ст. 1 Закону № 1105 встановлено, що терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до абз. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 21 Закону № 1105 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 (в редакції Закону станом на 01.01.2015 року) визначалось, що платниками єдиного внеску є особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини.

Отже, на підставі вищезазначеного, суд доходить висновку, що у позивача були відсутні підстави для виключення спірних періодів при здійсненні розрахунку допомоги по тимчасовій працездатності.

Щодо доводів відповідача, що акт перевірки є узгодженим, оскільки він підписаний позивачем без зауважень, суд зазначає наступне.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року № 29 було затверджено Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, яка була чинною на момент проведення перевірки позивача.

Відповідно до п. 3.13.4 Інструкції № 29 в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються посадовими особами органу Фонду, які її проводили, керівником, головним бухгалтером (бухгалтером) або уповноваженою керівником особою та головою комісії (уповноваженим) із соціального страхування страхувальника, який перевіряється.

Примірники акта перевірки підписуються посадовою особою органу Фонду та керівником або головним бухгалтером (бухгалтером) чи уповноваженою керівником особою страхувальника на кожній сторінці із зазначенням на останній сторінці загальної кількості сторінок.

Один примірник акта перевірки вручається страхувальнику з відміткою про отримання, а другий зберігається в органі Фонду, який здійснив перевірку.

У разі відмови посадової особи страхувальника підписати та отримати акт перевірки посадова особа органу Фонду вносить до нього відповідний запис із складанням акта відмови від підпису акта перевірки та його отримання у двох примірниках (у довільній формі). Протягом трьох робочих днів один примірник акта відмови від підпису та його отримання разом з актом перевірки надсилається страхувальнику рекомендованим листом.

У разі підписання акта перевірки із запереченнями страхувальник подає їх у письмовій формі як додаток до акта перевірки або надсилає до органу Фонду, який проводив перевірку, окремим документом протягом 10 календарних днів з дня підписання акта.

Орган Фонду розглядає інформацію, викладену у запереченнях до акта, і надає на них письмову відповідь, яка надсилається страхувальнику у порядку, визначеному пунктом 4.1 розділу IV цієї Інструкції.

Якщо акт підписано без заперечень або впродовж передбаченого терміну заперечення не надійшли або надіслані з порушенням зазначеного терміну, акт перевірки вважається узгодженим.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 29 за матеріалами акта перевірки та результатами розгляду заперечень страхувальника (за їх наявності) керівник органу Фонду або його заступник приймає рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій до страхувальника відповідно до статей 21, 22, 28, 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" ( 2240-14 ), яке надсилається страхувальнику разом з листом про результати розгляду заперечень (за їх наявності) протягом 20 календарних днів з дня підписання акта перевірки. Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій з порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності складається за формою, наведеною у додатку 3 до цієї Інструкції.

Разом з тим, згідно з п. 7.1 страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду.

Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Отже, суд зазначає, що підписання акту перевірки позивачем без зауважень не позбавляє позивача права на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2102,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 13596 від 27.10.2020 року.

Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду, підлягає стягненню з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з втратою працездатності № 389/02 в частині донарахованої суми 14366,67 грн. (в т.ч. неправомірно використані кошти 9577,78 грн., штрафна санкція 4788,89 грн.).

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, пр-т Д. Яворницького, 93, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» ( адреса: 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, комплекс будівель та споруд, будинок 8, офіс 229) судові витрати, що складаються із суми судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.02.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька