Справа № 160/13448/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
20 жовтня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням ст.29 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до ст.130 Конституції України та ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу, як судді Широківського районного суду Дніпропетровської області суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застуванням обмеження її нарахування, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 р.
05 листопада 2020 року засобами електронного зв`язку до суду від представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник зазначає, що Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь. Територіальне управління Державної судової адміністрації України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Абзац 1 ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України визначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Верховною Радою України 13 квітня 2020 р. прийнято Закон України №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», який набрав чинності 18 квітня 2020 р. Цим Законом встановлено обмеження нарахування, зокрема, суддівської винагороди, у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 р. Таким чином, нарахована суддівська винагорода обмежується максимальним розміром 47 230 грн. на місяць. Зазначене питання було предметом розгляду Ради суддів України під час засідання, за результатами якого прийнято рішення №22 від 24 квітня 2020 р., в якому зазначено, що обмеження, встановлені цим Законом, слід застосовувати виключно до частини суддівської винагороди, заробітної плати, грошового забезпечення, розрахованих, починаючи з 18 квітня 2020 р., пропорційно до кількості відпрацьованих у місяці робочих днів, виходячи з фактично відпрацьованого часу з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу та інших надбавок і доплат). Також Рада суддів України звернула увагу на те, що оскільки складові суддівської винагороди, визначені ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» окремо скороченню не підлягають, а Законом № 553-ІХ від 13 квітня 2020 р. не визначено відповідної процедури, тому розрахунок суддівської винагороди слід здійснювати на загальних підставах, а обмеження максимального її розміру - застосовувати до загальної суми розрахованої суддівської винагороди. Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та п. 10 «Прикінцеві положення» Закону України №553-ІХ від 13 квітня 2020 р. не внесені зміни до умов оплати праці, тому попередження працівників про запровадження нових або про зміну діючих умов оплати праці у бік погіршення не застосовується (ст. 103 Кодексу законів про працю України і ст. 29 Закону України «Про оплату праці»). Про можливість тимчасового зменшення заробітних плат суддів йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2013 року у справі «Савіцкас та інші проти Литви». Про збалансованість бюджету України і про те, що соціально-економічні права громадян не є абсолютними, а можуть обмежуватися, говориться в рішеннях Конституційного Суду України від 27 листопада 2008 р. № 26-рп/2008, від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, а також в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 у справі «Кйяртан Асмундсон проти Ісландії». Відтак, вважає, що зміни в законодавстві України, зокрема прийняття Закону України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 р. зумовлені економічним становищем держави та спрямовані на досягнення фінансової стабілізації в умовах карантину. З огляду на викладене, Територіальне управління Державної судової адміністрації України як розпорядник коштів нижчого рівня не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків Державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції Закону України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 р.). Крім того, у відзиві вказано, що Конституційним Судом України 28.08.2020р. ухвалено рішення №10-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення проитепіддемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», відповідно до п.1 резолютивної частини якого визнано такими, що не відповідають Конституції України положення частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Водночас, Конституційний Суд України у цьому рішенні не визначив будь-яких особливостей застосування чи виконання свого рішення.
Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просить розгляд справи проводити за відсутністю представника ТУ ДСА України в Дніпропетровській області у зв`язку з великою завантаженістю.
До відзиву на позовну заяву додана довідка про суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01.04.2020 р. по 30.09.2020 р.
09 листопада 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, яка обґрунтована карантинними заходами, запровадженими Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.
09 та 13 листопада 2020 року до суду від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України і Дніпропетровській області нарахувати суддівську винагороду мені - ОСОБА_1 за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року, обчисливши її відповідне до ст.130 Конституції України та ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо невиконання наказу Широківського районного суду Дніпропетровської області № 27-к від 16.10.2020 та ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
Крім того, позивач просив суд витребувати у Територіального управління Державної судової адміністрації України Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області довідку про нараховану та фактично виплачену ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років за період з 15.06.2020 р. по сьогодні.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу, як судді Широківського районного суду Дніпропетровської області суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застуванням обмеження її нарахування, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 р. Так, позивач посилається на те, що суддівська винагорода за спірний період нарахована із застосуванням ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», що суперечить ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а надбавка за вислугу років в розмірі 40 відсотків взагалі не нарахована і не сплачена, у зв`язку з чим позивач вважає, що порушено право на належне матеріальне забезпечення. За твердженням позивача, наказом в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2020 року №27-К позивачу призначено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу з 15 червня 2019 року, між тим, на адресу Широківського районного суду надійшов лист відповідача №26/28/20, в якому вказано, що наказ в повному обсязі виконано не буде, а буде виконано з початку бюджетного року. В порушення наказу відповідачем не проведено належне нарахування та доплата невиплаченої щомісячної доплати за вислугу років.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження до 22 січня 2021 року включно.
20 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на уточнений позов в якому, зокрема, зазначено, що наказом в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області № 27-к від 16.10.2020 року , призначено судді Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, з 15 червня 2019 року. ТУДСА України в Дніпропетровській області неодноразово, на протязі 2018-2020 років, звертало увагу суддів на необхідність здійснення своєчасних розрахунків стажу роботи на посаді судді враховуючи роз`яснення, наданні у спільному листі від 05 листопада 2018 року Вищої ради правосуддя Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України. Беручи до уваги те, що ще у грудні 2019 року закрито 2019 бюджетний рік - зробити відповідні перерахунки з 15 червня 2019 року неможливо. Згідно Бюджетного кодексу України фінансування державних установ здійснюється лише в межах бюджетних асигнувань, затверджених Законом України "Про Державний бюджет" на певний період. Кошторисом Широківського районного суду Дніпропетровської області на 2020 рік не передбачено грошових коштів для здійснення перерахунків та доплат за минулий 2019 рік. Тому наказ № 27-К від 16.10.2020 року "Про призначення щомісячної доплати за вислугу років судді Широківського районного суду ОСОБА_1 " в частині призначення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, підлягає виконанню з початку поточного бюджетного 2020 року. Таким чином, судді у листопаді 2020 року зроблено перерахунок та сплачено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 01 січня 2020 року.
До суду надано довідку щодо суддівської винагороди позивача за період з 01.06.2020 року по 31.12.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 лютого 2021 року.
У судове засідання, представники учасників справи не з`явилися, учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Позивач просив розглянути справу без її участі, вимоги уточненої позовної заяви підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача просив розглянути справу без участі представника.
Третя особа не скористалася своїм правом та не подала письмові пояснення на позовну заяву.
Відповідно до статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , у відповідності до Указу Президента України «Про призначення суддів» за № 485/2007 від 02 червня 2007 р. призначено на посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області строком на п`ять років та наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2007 року № 19-к зараховано до штату зазначеного суду.
Постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" №4856-VІ від 24 травня 2012 року ОСОБА_1 було обрано безстроково на посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області та наказом голови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2012 року №8-к продовжено повноваження ОСОБА_1 в штаті Широківського районного суду Дніпропетровської області.
Наразі ОСОБА_1 займає посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області та має право на отримання суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).
Так, 18.04.2020 року набрав чинності Закон № 553-ІХ, на підставі якого розмір суддівської винагороди було обмежено розміром, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. Вказане обмеження припинене з 29.08.2020 року, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 28.08.2020 року № 10-р/2020.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 03 квітня 2020 року по 15 червня 2020 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 14-ти років на період оголошення карантину на всій територій України.
В подальшому, у період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року суддівська винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу з урахуванням обмеження, встановленого Законом № 553-ІХ, а не на підставі положень ст. 135 Закону № 1402-VIII, що підтверджується представленою в матеріали справи довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-1729 від 05.11.2020р.
В тому числі, згідно з наказом в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області №27-к від 16.10.2020 року призначено судді Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу з 15 червня 2019 року.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області листом від 26.10.2020 року №2628/20 повідомило позивача стосовно того, що кошторисом Широківського районного суду Дніпропетровської області на 2020 рік не передбачено грошових коштів для здійснення перерахунків та доплат за минулий 2019 рік. Враховуючи вищезазначене, наказ № 27-К від 16 жовтня 2020 року "Про призначення щомісячної доплати за вислугу років судді Широківського районного суду ОСОБА_1 " в частині призначення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, підлягає виконанню з початку поточного бюджетного 2020 року.
Не погодившись з обмеженням суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року та з не нарахуванням та невиплатою щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій
Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до положень частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Відповідно до частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Частиною 9 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.
Проте, 12 березня 2020 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11 березня 2020 року, згідно з якою з 12 березня 2020 р. на усій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.
18 квітня 2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-IX від 13 квітня 2020 р., яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29, відповідно до якої встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 р. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.
Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).
Аналізуючи вищезазначені норми права, суд дійшов висновку, що будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з огляду на таке.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Конституційний Суд України в п. 4.1 рішення від 11 березня 2020 року в справі № 4-р/2020 з посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що: "Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11 -р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.
Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2., абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 04.12.2018 р. №11-р/2018).
Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 01.01.2001 р. №1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.
Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства України, яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 09.12.2019 № 969/2019 (далі - Висновок).
Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосудця (частина 1 статті 124 Основного Закону України).
Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу" через інші законодавчі акти.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", при цьому застосування статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прямо суперечить статті 130 Конституції України.
Відповідно до частини 1-4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України - суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.
Виходячи з наведених вимог процесуального права та враховуючи те, що статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в частині суддівської винагороди не відповідає Конституції України та нормам міжнародного права, суд до спірних правовідносин застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
За таких обставин, суд вважає, що набрання 18.04.2020 р. чинності Законом № 553, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29 зазначеного вище змісту, не змінило правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому у відповідача були відсутні законні підстави для обмеження розміру суддівської винагороди.
Отже, набрання 18.04.2020 р. чинності Законом № 553 не змінило правового регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір винагороди судді за приписами ч. 2 ст. 130 Конституції України не регулюється, а тому розмір суддівської винагороди станом як на 18.04.2020 р., так і в подальшому у період існування спірних правовідносин повинен був визначатися виключно за положеннями статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідач навіть після набрання чинності Законом № 553 та доповненням Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" статтею 29 повинен був діяти виключно в межах приписів ч. 2 ст. 130 Конституції України, тобто застосовувати для обчислення розміру винагороди судді виключно положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Натомість, останній жодних норм стосовно можливості обмеження розміру винагороди судді не містить.
Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 р. №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 р. №294-ІХ зі змінами;

- абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 р. №553-ІХ.

Отже, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-ІХ від 14.11.2019 р. зі змінами, внесеними згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020 р., визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 р. №10-р/2020 зазначено про необхідність компенсувати відповідними виплатами, встановленні обмеження суддівської винагороди.

Зазначені обставини виключають необхідність звернення до Верховного Суду клопотання щодо внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності статті 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік". Більш того, суд наголошую на тому, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що в свою чергу виключає можливість до правовідносин стосовно суддівської винагороди застосовувати інші Закони.

Отже, оскаржувані дії відповідача та, як наслідок, зменшення нарахування і виплати суддівської винагороди з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року є протиправними.

З 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року суддівську винагороду позивачу нараховано та виплачено не відповідно до положень статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а в обмеженому розмірі згідно зі статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, наданою відповідачем довідкою про суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01.04.2020р. по 30.09.2020р.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду із застуванням обмеженням її розміру, суб`єкт владних повноважень діяв з порушенням вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді, а відтак порушене право позивача належить поновленню шляхом зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату суддівської винагороди позивачу на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року, оскільки після винесення рішення Конституційним Судом України від 28 серпня 2020 р. №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) взагалі припинено спір щодо застосування Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік " № 553-IX від 13 квітня 2020 р., яким доповнено статтею 29.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо невиконання наказу Широківського районного суду Дніпропетровської області № 27-к від 16.10.2020 та ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів, суд виходить з наступного.

Так, згідно з наказом в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області №27-к від 16.10.2020 року призначено судді Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу з 15 червня 2019 року.

Водночас, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області листом від 26.10.2020 року №2628/20 повідомило позивача стосовно того, що кошторисом Широківського районного суду Дніпропетровської області на 2020 рік не передбачено грошових коштів для здійснення перерахунків та доплат за минулий 2019рік.

Між тим, відповідно до частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.

Особливості підготовки і розгляду проекту закону про Державний бюджет України в частині фінансування судів, інших органів та установ у системі правосуддя визначаються законом.

Отже, враховуючи наявність у позивача стажу роботи більше 15 років, що підтверджується представленими позивачем в матеріали справи копією трудової книжки останньої та розрахунку стажу роботи судді ОСОБА_1 станом на 15.06.2019, складеного заступником керівника апарату суду Широківського районного суду Дніпропетровської області, у відповідача відсутні підстави для відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків.

При цьому, посилання відповідача на відсутність у кошторисі Широківського районного суду Дніпропетровської області на 2020 рік коштів для здійснення перерахунків та доплат за 2019 рік судом до уваги не приймаються, оскільки відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиплати судді доплати за вислугу років у розмірі, передбаченому законом.

Відповідачем не підтверджено нарахування та виплата щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 57, к.301, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.Челюскіна, 1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України і Дніпропетровській області нарахувати суддівську винагороду - ОСОБА_1 за період з 16 червня 2020 року по 28 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до ст.130 Конституції України та ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо невиконання наказу Широківського районного суду Дніпропетровської області № 27-к від 16.10.2020 та ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 40 відсотків посадового окладу, починаючи з 15 червня 2019 року, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко