Справа № 320/1910/20
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року № 320/1910/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Київської області №2996 від 14.11.2019 про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за списком №2 період роботи в Приватному акціонерному товаристві «ПентоПак» з 05.05.2014 по 01.10.2019 на посаді електрогазозварника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області призначити йому пенсію за віком на пільгових мовах за списком №2 з 02.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент його звернення до відповідача із заявою від 02.10.2019 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 він мав достатній для цього вік, достатній страховий стаж та стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а тому відмова відповідача в призначенні йому вказаної пенсії є протиправною.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, оскільки управління здійснювало свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив в якій останній зазначив, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог позивача та не навів жодної норми матеріального права, яка б спростовувала аргументи та доводи позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 , Наказу № 239-ВК від 01.11.2007 р. про переведення на посаду електрогазозварника, довідки Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» № 906/015 від 07.10.2019 р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за формою згідно Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), довідки Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» № 961/015 від 28.10.2019 р. (в довільній формі), довідки Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» № 175/015 від 12.02.2020 р. (в довільній формі), в період з 01.11.2007 р. по сьогоднішній день позивач працює в Приватному акціонерному товаристві «ПентоПак» на посаді електрогазозварника на умовах повного робочого дня.

З 05.05.2014 р. позивачу було встановлено доплату за збільшення об`єму робіт в розмірі 50% посадового окладу слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування згідно штатного розкладу (Наказ № 109-ВК від 05.05.2014 р.).

Відповідно до атестації робочих місць, проведеної Приватним акціонерним товариством «ПентоПак» (Наказ № 101 від 14.09.2006 р., Наказ № 29 від 17.04.2012 р., Наказ № 27 від 18.04.2014 р., Наказ № 55 від 01.07.2015 р., Наказ № 38 від 29.05.2017 р. «Про затвердження Переліку робочих місць, працівниками яких підтверджено право на пільги та компенсації за результатами атестації робочих місць»), професія (посада) електрогазозварника віднесена до Переліку робочих міст працівників, яким підтверджено право на пільги та компенсації в частині пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2.

Приватним акціонерним товариством «ПентоПак» 07.10.2019 на адресу відповідача було видано уточнюючу довідку № 906/015 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за формою згідно Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), в котрій зазначено, що позивач дійсно працює електрогазозварником з 01.11.2007 р. по теперішній час повний робочий день, виконує ручне електродугове, плазмове та газове зварювання (різання) за професією, посадою електрогазозварник, а також вказано, що атестація робочого місця проведена і пільговий стаж позивача за період з 01.11.2007 р. по 07.10.2019. становить 11 років 11 місяців та 7 днів.

Під час проведення відповідачем звірки з роботодавцем 28.10.2019, Приватним акціонерним товариством «ПентоПак» надано відповідачу довідку № 961/015, в якій вказано, що позивач працює з 01.11.2007 р. електрогазозварником та з 05.05.2014 р. виконує роботу за розширенням зони обслуговування на посаді слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування (Наказ № 109-ВК від 05.05.2014 р.).

12.02.2020 позивачем також отримано у Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» уточнюючу довідку за № 175/015, в якій конкретизується, скільки робочого часу позивачем витрачається на роботу на посаді електрогазозварника. У даній довідці вказано, що позивач працює з 01.11.2007 р. по сьогоднішній день електрогазозварником на умовах повного робочого дня. В період з 01.11.2007 р. по 04.05.2014 р. виконання робіт в умовах, передбачених посадою електрогазозварника, займало 100% робочого часу. В період з 05.05.2014 р. по сьогоднішній день у зв`язку із збільшенням об`єму робіт (Наказ № 109-ВК від 05.05.2014 р.). виконання робіт в умовах, передбачених посадою електрогазозварника, займає 85% робочого часу.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді електрогазозварника в період з 01.11.2007 р. по 01.10.2019 р. (на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) складає 11 років 11 місяців.

Позивач 02.10.2019 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області через Бориспільське об`єднане управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням № 2996 від 14 листопада 2019 року Головним управлінням пенсійного фонду України у Київській області, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, у зв`язку з тим, що: «з 05.05.2014 р. позивач виконує роботу за суміщенням на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування, яка не є пільговою», а тому, згідно п.3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, стаж роботи позивача в період з 05.05.2014 р. по 01.10.2019р. не відноситься до пільгового, а загалом стаж роботи позивача за списком № 2 становить 6 років і 3 місяці. А загальний стаж позивача становить 38 років 4 місяці 29 днів. Відповідач також зазначив, що право на пенсію позивач набуде в 58 років.

До такого висновку відповідач дійшов на підставі результатів звірки № 8255/03 від 22.10.2019 р. відомостей, поданих для обчислення пенсії, з первинними документами роботодавця позивача - Приватним акціонерним товариством «ПентоПак».

Позивач стверджує, що при обчисленні страхового стражу, який дає право виходу на пенсію на пільгових умовах за списком № 2, відповідачем не враховано стаж роботи позивача в період з 05.05.2014 р. по 01.10.2019 р. (5 років 4 місяці 27 днів) на посаді електрогазозварника (згідно даних підсистеми призначення та виплати пенсії ПФУ відповідача).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1987 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442, постанова № 442 відповідно) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації № 41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно пункту 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесені до переліку.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 5 червня 2018 року у справі № 466/455/17.

Судом встановлено, що період роботи позивача на посаді електрогазозварника на умовах повного робочого дня з 01.11.2007 по сьогоднішній день підтверджено записами в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 , Наказом № 239-ВК від 01.11.2007 р. про переведення на посаду електрогазозварника, довідки ПАТ «ПентоПак» № 906/015 від 07.10.2019 р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за формою згідно Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), довідки ПАТ «ПентоПак» № 961/015 від 28.10.2019 р. (в довільній формі), довідки ПАТ «ПентоПак» № 175/015 від 12.02.2020 р. (в довільній формі).

Відповідно до атестації робочих місць, проведеної ПАТ «ПентоПак» (Наказ № 101 від 14.09.2006 р., Наказ № 29 від 17.04.2012 р., Наказ № 27 від 18.04.2014 р., Наказ № 55 від 01.07.2015 р., Наказ № 38 від 29.05.2017 р. «Про затвердження Переліку робочих місць, працівниками яких підтверджено право на пільги та компенсації за результатами атестації робочих місць»), професія (посада) електрогазозварника віднесена до Переліку робочих міст працівників, яким підтверджено право на пільги та компенсації в частині пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2.

Оскаржуване рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідач обґрунтував тим, що з 05.05.2014 позивач виконує роботу за суміщенням на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування, не є пільговою.

Відповідно до п. "б" ч. 1ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону України, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Суд зазначає, що основним документом, який підтверджує наявність у особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічно висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 27.02.2018 по справі № 172/718/17.

Таким чином, суд вважає, що відмова пенсійного фонду у призначенні пенсії не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії № 2996 від 14.11.2019 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У відповідності до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v.THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERRVON) ANDOTHERSv. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy"№ 36813/97).

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які б передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95).Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №2 період роботи в Приватному акціонерному товаристві «ПентоПак» з 05.05.2014 по 01.10.2019 на посаді електрогазозварника та призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах є обґрунтованою.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2522,40 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 205, 241-246, 251 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Київської області №2996 від 14.11.2019 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за списком №2 період роботи в Приватному акціонерному товаристві «ПентоПак» з 05.05.2014 по 01.10.2019 на посаді електрогазозварника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових мовах за списком №2 з 02.10.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Київської області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.