Справа № 160/16517/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового періоду роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 листопада 1986 року по 28 червня 1994 року в підрозділах ПО «Укрбургаз», нині Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурова компанія Відкритого акціонерного товариства «Газпром» філіал «Тюменбургаз»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового періоду роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 листопада 1986 року по 28 червня 1994 року в підрозділах ПО «Укрбургаз», нині Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурова компанія Відкритого акціонерного товариства «Газпром» філіал «Тюменбургаз», з дати призначення пенсії.
В обґрунтування позову зазначено, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих міць покладається на власника підприємства, а не працівника.
Ухвалою суду від 15.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
26.01.2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що спірні періоди до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано, оскільки не надано накази по ТОВ «Бурова компанія ВАТ «Газпром» філії «Тюменбургаз» про результати атестації робочих місць за умовами праці. Також відповідач зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Станом на 23.02.2021р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Трудова книжка серії НОМЕР_2 , дата заповнення 29.11.1982р. на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) містить наступні записи:
- №06, 11.11.1986, переведений мотористом цементировочного агрегату 6-го розряду, наказ №99к від 06.11.1986.р.;
- №10, 28.06.1994, звільнений у відповідності с п.5 Указу президента РФ від 16.12.1993р. №2146, наказ №502 від 06.07.1994р.
з 26.04.1985р. (наказ №33-к від 26.04.1985р.) по 10.11.1986р. працював в якості моториста Блокмонифольда - 700 5 розряду, в Новоуренгойській Тампонажній конторі ПО «Укрбургаз», вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
з 11.11.1986р. (наказ №99-к від 06.11.1986р.) по 31.01.1992р. працював в якості моториста цементировочного агрегату 6 розряду, там же, вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
з 01.02.1992р. (наказ №555 від 16.12.1991р.) по 28.06.1994р. (наказ №502-к від 06.07.1994р.) працював в якості моториста цементировочного агрегату 6 розряду в ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз», вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
Стаж роботи (з 11.11.1986р. по 28.06.1994р.) по списку №2 склав - 7 років 7 місяців 17 днів. Робота проводилась на протязі повного робочого дня з встановленою щоденною нормою робочого часу і виконанням річного балансу робочого часу.
Заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 01.03.2019р. позивач звернувся до Новомосковського відділу з обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням призначити пенсію за віком Список №2.
Листом вих.№58 від 21.03.2019р. позивачу повідомлено про те, що у зв`язку з відсутністю достатнього пільгового стажу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено.
Також в листі зазначено, що наступне:
«Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював в філії «Тюменбургаза» ТОВ «Бургаз»:
- з 26.04.1985 по 11.11.1986 рік - мотористом Блокминифольда-700;
- з 11.11.1986 року по 28.06.1994 рік - мотористом цементировочного агрегату.
В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а сам: не зазначено що заявник працював на роботах, передбачених Списками повний робочий день.
Згідно пільгової довідки ОСОБА_1 працював в філії «Тюменбургаза»:
- з 26.04.1985р. по 11.11.1986 рік - мотористом Блокминифольда-700 5 розряду в Новоуренгойській Тампонажній конторі ПО «Укрбургаз», вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
- з 11.11.1986 року по 31.01.1992 рік - мотористом цементировочного агрегату 6 розряду та же, вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
- з 01.02.1992р. по 28.06.1994р. мотористом цементировочного агрегату 6 розряду в ГОП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» вахтово-експедиційним методом роботи, повний робочий день, повний робочий тиждень.
Відповідно до п.3 Порядку зстосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи.
Розділом ХІІІ «Буріння» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачені: мотористи; Розділом ХІІ «Буріння» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачені: мотористи цементировочного агрегату.
Зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах є насамперед наявність посади (професії) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 01.01.1992 року результатами атестації робочих місць за умовами праці (Порядок проведення атестації затверджений постановою КМ України від 01.08.1992 №442).
Наказ по ТОВ «Бурова компанія ВАТ «Газпром» філіалу «Тюменбургаз» про результати атестації робочих місць за умовами праці не надано.
Якщо ж атестація з 21.08.92р. не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21.08.98р., право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установу чи організації до 21.08.92р. включно, тобто до набрання чинності Подяком №442. У такому самому порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилося.
За таких обставин для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 зараховано період з 11.11.1986 по 21.08.1992, що складає 5 років 9 місяців 12 днів.».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Враховуючи зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 зараховано періоду роботу з 11.11.1986р. по 21.08.1992р., спірним (незарахованим) залишається період після 21.08.1992р. по 28.06.1994р.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Аналогічні положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" міститься в статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 вказаної Постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Відповідно до статей 6, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.
Данна Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.
Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.
Відтак, стаж набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2018 у справі №130/1417/17 вказав, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем на підтвердження пільгового стажу, набутого в Російській Федерації надано копії: трудової книжки, довідки, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідні для призначення пільгової пенсії за віком, і яка підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі та довідки №20/1283 від 27.11.2008р.
Отже, належними документами Російської Федерації підтверджено характер роботи позивача на посаді "моториста цементировочного агрегату 6 розряду" у ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» з 22.08.1992 по 28.06.1994р., тому до стажу роботи, що дає позивачу право на пенсію на пільгових умовах мав зараховуватися стаж роботи позивача в ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» з 22.08.1992 по 28.06.1994р. на посаді моториста цементировочного агрегату 6 розряду", який підтверджено документами країни, де такий стаж було набуто.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що в листі вих.№58 від 21.03.2019р. зазначено про зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 зараховано період з 11.11.1986 по 21.08.1992, що складає 5 років 9 місяців 12 днів, протиправними підлягають визнанню дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового періоду роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» з 22.08.1992р. по 28.06.1994р. на посаді «моториста цементировочного агрегату 6 розряду", а також вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового періоду роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» з 22.08.1992р. по 28.06.1994р. на посаді «моториста цементировочного агрегату 6 розряду".
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).
Крім того, суд зазначає, що 24.04.2018 року у справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/2128/18) Верховний Суд розглянув питання визначення строку подання адміністративного позову з вимогами щодо виплати сум пенсії.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду врахував, що нараховані суми пенсії, на виплату якої пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження шестимісячним строком (в межах загального строку позовної давності) з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положень КАС України в системному зв`язку з положенням ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Окремо Верховний Суд зазначив, що неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав би судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов`язок держави перед громадянином - 6 місяців.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового періоду роботи за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в ГБП «Приполярбургаз» ПО «Укрбургаз» з 22.08.1992р. по 28.06.1994р. на посаді «моториста цементировочного агрегату 6 розряду".
В задоволенні інших вимог - відмовити
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко