Справа № 523/919/21
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/919/21
Провадження №2-а/523/29/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Аліна С.С.

за участю секретаря Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі, третя особа: УПП в Одеській області інспектор лейтенант поліції Кречуняк Владислав Володимирович про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі, третя особа: УПП в Одеській області інспектор лейтенант поліції Кречуняк Владислав Володимирович в якому просив постанову інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м.Одесі, лейтенанта поліції Кречуняк В.В. серія ЕАН № 3647614 від 09.01.2021 року скасувати, а провадження по вищевказаній справі - закрити.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 09 січня 2021 року ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 по вулиці Похила в м.Одеса в сторону вулиці Миколаївська дорога. Позивач проїхавши до кінця вулиці ОСОБА_2 , зупинився та побачив на дорозі знак 2.1 «Дати дорогу», дочекався коли транспортні засоби, які рухалися по Миколаївської дорозі зупиняться та здійснив поворот на ліво на Миколаївську дорогу. На думку позивача ОСОБА_1 , він не здійснив перешкоди жодному учаснику дорожнього руху, та не порушив правила дорожнього руху.

Однак, позивача ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, які пояснили про те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме: знак 4.1, який вказує напрямок руху тільки праворуч (п.8.4 ПДР).

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що він об`єктивно не міг побачити знак 4.1 під час руху та вважає про те, що знак був встановлений із порушення Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 №1306. Знак повинен бути встановлений обабіч дороги відповідного напрямку, а якщо дорога має більш ніж одну смугу для руху в одному напрямку, дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги.

Однак, постановою інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м.Одесі, лейтенантом поліції Кречуняк В.В. було складено постанову серія ЕАН № 3647614 від 09.01.2021 року відносно ОСОБА_1 , а також ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач ОСОБА_1 з вищевказаною постановою не згоден, вважає, що відповідач не мав законних підстав для складання вищевказаної постанови. Отже, існують підстави для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповдальності, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи УПП в Одеській області інспектор лейтенант поліції Кречуняк В.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що сторони належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

В матеріалах справи міститься відзив представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Єфіменко С.С. на адміністративний позов ОСОБА_1 в якому зазначено про те, що сторона відповідача не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного.

Представником відповідача Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі зазначено про те, що 09.01.2021 року в ході виконання службових обов`язків поліцейський роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Кречуняк В. В., знаходячись за адресою м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 7 виявив автомобіль «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням, ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1, який вказує напрямок руху тільки праворуч. В даному випадку знак 4.1 використовується відповідно до ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», чим порушив пункт 8.4 г) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими визначено, що наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджу або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 4.1 «Рух прямо» дозволяє рух транспортних засобів на найближчому перехресті тільки прямо.

Відповідно до пункту 3.8 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» допускається виготовляти знаки 4.1 4.6 інших різновидів, ніж встановлено цим стандартом, з конфігурацією стрілок, що відповідає вимогам напряму руху на конкретному перехресті.

Таким чином, дорожній знак 4.1 встановлений в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, 7 при виїзді з вул. Похила на вул. Миколаївську дорогу зобов`язує водіїв здійснювати поворот праворуч.

Водія ОСОБА_1 було зупинено та роз`яснено суть скоєного правопорушення, роз`яснено йому права передбачені ст. 268 КУпАП, а також пояснили про те, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором патрульної поліції Кречуняк В.В.було винесено постанову серії ЕАН №3647614 від 09.01.2021 року. Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову, повідомив про строк оскарження постанови згідно ст. 289 КУпАП та надав її копію позивачу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 09 січня 2021 року поліцейський роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Кречуняк В.В. постановив постанову серії ЕАН №3647614, відповідно до якої водія автомобіля марки Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адмістративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.6).

У вищевказаній постанові зазначено про те, що 09.01.2021 року у м. Одеса по вул. Миколаївська дорога,7, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1. використовується відповідно до ДСТУ, чим порушив пункт 8.4 г ПДР.

ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 по вулиці Похила в м.Одеса в сторону вулиці Миколаївська дорога.

Водій ОСОБА_1 проїхавши до кінця вулицю ОСОБА_2 , зупинився, дочекався коли усім транспортним засобам, які знаходились на Миколаївської дорозі ввімкне червоне світло світлофору і вони зупиняться, та здійснив рух на ліво, а саме на вул. Миколаївська дорога.

09.01.2021 року в ході виконання службових обов`язків поліцейський роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Кречуняк В. В., було зупинено водія автомобіля марки Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 та повідомлено про те, що ним було порушено вимогу дорожнього знаку 4.1, роз`яснено йому права передбачені ст. 268 КУпАП та повідомили про те, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів над іншими, додержанні законності.

При вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП слід врахувати конкретні обставини справи щодо керування водієм ТЗ, врахувати і перевірити доводи водія щодо обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, врахувати суть та характер вчиненого правопорушення (в разі наявності), особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, установлений ПДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Відповідно до п. 8.4. Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2002 дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Згідно ПДР знак 4.1 "Рух прямо" дозволяє рух лише прямо. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Підпунктом 8.4.(г) ПДР визначено, наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Судом встановлено про те, що на перехресті вул. Похила та вул. Миколаївська дорога встановлені два знаки, а саме: дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» та дорожній знак 4.1 «Рух прямо».

Судом встановлено про те, що рухаючись по вул. Похила, видно лише 1 дорожній знак - 2.1 «Дати дорогу», тому ОСОБА_1 виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», зупинився, дочекався коли транспортні засоби зупиняться, а потім здійснив поворот на ліво на вул. Миколаївська дорога.

На підтвердження правомірності своїх дій, щодо складання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, представником відповідача надано матеріали фотофіксації дорожнього знаку 4.1 на перехресті м. Одеса вул. Миколаївська дор.7. Позивач ОСОБА_1 надав до матеріалів справи фотофіксацію з якої видно, що водію, що керує транспортним засобом та рухається в м. Одесі по вул. Похила, видно лише дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».

Суд вважає про те, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт того, що дорожній знак 4.1 «Рух прямо» розміщений таким чином, що не забезпечує учасникам дорожнього руху можливості зі сторони виїзду його добре бачити, не дублюється для виїжджаючих з даної прилеглої території стоянки, що виключало об`єктивну можливість позивача його побачити та прослідувати за рекомендованим ним напрямком руху, що залишено поза увагою відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Наданий представником відповідача диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора не можна вважати належним та допустимим доказом наявності вини позивача, оскільки містить події, які сталися після зупинки позивача та не містить основних, ключових подій чи встановлений дорожній знак у відповідності до вимог Правил дорожнього руху та вимог ДСТУ 4100-2002, чи є об`єктивна можливість чітко його побачити зі сторони вул. Похила.

Виходячи з наданого відеозапису, суд не може встановити яким чином і в який спосіб діяла посадова особа під час зупинення позивача, і чи відповідали її дії вимогам статті 280 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Ураховуючи положення статей 7, 9, 245, 251, 280 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Водночас важливим є дотримання посадовою особою порядку притягнення до адміністративної відповідальності, установленого КУпАП.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Крім того, з матеріалів справи встановлено про те, що відповідачем надано до свого відзиву лише відеозапис на якому зафіксовано лише сам розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в матеріалах справи єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом оскарження.

Інші належні та допустимі докази, підтверджуючі винуватість позивача ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (матеріали відеофіксації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення) - відсутні, незважаючи на те, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення і з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі, третя особа: УПП в Одеській області інспектор лейтенант поліції Кречуняк В.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м. Одесі, третя особа: УПП в Одеській області інспектор лейтенант поліції Кречуняк Владислав Володимирович про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі - задовольнити.

Постанову інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м.Одесі, лейтенанта поліції Кречуняка В.В. серія ЕАН № 3647614 від 09.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КУпАП.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене та підписано 19.02.2021р.

Суддя: Аліна С.С.