Справа № 380/12609/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 лютого 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

В с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду 30.12.2020 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації від 12 березня 2020 року №10-К-1, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника голови Дрогобицької районної державної адміністрації у зв`язку з призначенням голови Дрогобицької районної державної адміністрації 12 березня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови Дрогобицької районної державної адміністрації;

- стягнути з Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21 січня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

04.02.2021 відповідач подав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив щодо строку звернення позивача до суду, а саме, що позивач звернувся в суд не в місячний строк з дня вручення копії розпорядження про звільнення або з дня видачі трудової книжки, як це передбачено ст. 233 КЗпП України, а зі спливом цього строку. Зазначає, що позивач вказав, що про порушене право дізнався з відповіді на запит на отримання публічної інформації від 07.12.2020. В той же час вказує, що розпорядження про звільнення позивача прийнято ще 12.03.2020 та позивач ознайомлений з даним розпорядженням 12.03.2020, про що свідчить проставлений підпис позивача про ознайомлення на розпорядженні. Також зазначає, що 12.03.2020 позивачем також отримано трудову книжку, про що свідчить проставлений позивачем підпис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. У відповідь на запит від 07.12.2020 райдержадміністрацією позивачу було надано завірені копії документів особової справи, з якими позивач вже був ознайомлений в день звільнення 12.03.2020, про що свідчить проставлений підпис ОСОБА_1 в особовій картці ОСОБА_1

09.02.2021 позивач подав відповідь на відзив, якому вказав, що твердження відповідача спростовується тим, що особова картка працівника (типова форма № П-2), яка долучена до матеріалів даної справи, не містить відомостей ні про погодження на призначення позивача на посаду, так і про погодження його звільнення. Поряд з цим, як підтверджується розпорядженням відповідача про звільнення позивача від 12 березня 2020 року №10-К-1, то в ньому також відсутня інформація про погодження звільнення позивача з головою обласної державної адміністрації.

16.02.2021 відповідач подав заперечення, в якому додатково зазначив, що у відповіді на відзив позивач вказує, що в розпорядженні про його звільнення від 12.03.2020 №10-К-1 відсутня інформація про погодження його звільнення з головою обласної державної адміністрації. Як зазначалось, з цим розпорядженням позивач був ознайомлений без жодних зауважень 12.03.2020, а тому саме в день ознайомлення позивачем з розпорядженням виявлено відсутність такого погодження, відповідно з цього дня він дізнався про порушення, на його думку, його права.

Суд зазначає, що позовна заява подається до суду в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Водночас ці положення не містять виключень та поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Відтак, строк звернення до суду, що стосується проходження публічної служби, звільнення з публічної служби, в тому числі щодо внесення змін у наказ про звільнення становить один місяць.

Позовну заяву направлено позивачем на адресу суду засобами поштового зв`язку 29.12.2020.

Ухвалою суду від 21 січня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін, оскільки позивач стверджував, що лише 11.12.2020 дізнався про порушене право з відповіді на запит позивача на отримання публічної інформації від 07.12.2020. Копії оскаржуваного розпорядження з доказими ознайомлення з ним позивача додано не було.

З долучених відповідачем до матеріалів справи доказів встановлено, що згідно з розпорядженням від 12.03.2020 №10-к-1 про звільнення ОСОБА_2 , підставною зазначено «заява ОСОБА_2 від 11 березня 2020 року».

Позивач ознайомлений з даним розпорядженням 12.03.2020, про що свідчить власний підпис ОСОБА_2 .

Разом з тим, 12.03.2020 позивачем також отримано трудову книжку, про що свідчить проставлений позивачем підпис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Також з`ясовано, що з особовою справою позивач ознайомлений в день звільнення 12.03.2020, про що свідчить проставлений підпис ОСОБА_1 в особовій картці ОСОБА_1 , копія якої долучена відповідачем.

Відтак ознайомившись з розпорядженням від 12.03.2020 №10-к-1 про звільнення ОСОБА_2 та поставивши свій підпис 12.03.2020 позивач не міг не бачити, що у вказаному розпорядженні підставою зазначено «заява ОСОБА_2 від 11 березня 2020 року» і не зазначено про погодження звільнення з головою обласної державної адміністрації.

Будучи посадовою особою Дрогобицької районної державної адміністрації - заступником голови Дрогобицької районної державної адміністрації, позивач не міг не знати порядок призначення та звільнення його з посади.

Так, зокрема, у розпорядженні про призначення позивача на посаду (а.с.8) у підставах вказано "лист погодження Кабінету Міністрів України №21333/0/2-18 від 08.11.2018".

Норми статті 122 КАС не пов`язують початок перебігу строку звернення до адміністративного суду із обізнаністю особи про підстави прийняття суб`єктом владних повноважень певних рішень чи про їх обґрунтування (мотивацію).

У даному випадку з розпорядженням від 12.03.2020 №10-к-1 про звільнення ОСОБА_2 позивач ознайомився у день його прийняття та поставив свій підпис 12.03.2020 тому про порушення зазначеним розпорядженням своїх прав, позивач мав би і міг дізнатися саме з дати з його ознайомленням.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в статті 122 КАС України (в редакції, станом на дату подання адміністративного позову), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

З огляду на це, позивач повинен також ґрунтовно мотивувати, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року по справі № 826/123/17 (провадження № К/9901/52573/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/80760943) де Верховний Суд вказав, що "встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім того, колегія суддів вважає недоречними доводи позивача про те, що йому не було відомо про правові підстави оскаржуваних рішень, тому що порушення прав позивача, на які він вказує в позові, ним обґрунтовано саме наявністю оскаржуваних рішень. Саме рішення впливають на правовідносин, а не їх обґрунтування".

Отже позивач дізнався і не міг не дізнатися про порушення своїх прав саме при ознайомленні з розпорядженням від 12.03.2020 №10-к-1 про звільнення ОСОБА_2 у день його прийняття та поставляння свого підпису 12.03.2020.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 2 пункту 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (далі Закон № 731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, законодавцем передбачено обмеження строку встановленого відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02 квітня 2020 року до 16 липня 2020 року), зокрема для звернення до суду з адміністративним позовом, який закінчуються через 20 днів після набрання чинності Закону № 731-IX.

Враховуючи, що Закон №731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року, кінцевий строк є 06 серпня 2020 року, відтак позивач з 06.08.2020 мав звернутися до суду згідно ч.5 ст122 у місячний строк, проте позов поданий до відділення пошти лише 29.12.2020 (а.с.23).

З урахуванням наведених обставин, суд вважає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду протягом місяця з 06.08.2020, оскільки останнім не повідомлено об`єктивних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами, неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 13-15 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, з встановленням позивача строку для усунення вказаних недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням інші підстав для поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаними інших підстав для поновлення строку (з доказами поважності пропуску строку звернення до суду).

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду на підставі частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 19.02.2021.

Суддя Коморний О.І.