Справа № 340/5562/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

23 лютого 2021 року Справа № 340/5562/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Ареал" (позивач) до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (відповідач) про визнання незаконним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати незаконним рішення відповідача від 13.11.2020 № 1191 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельної ділянки часток (паїв) із земель колишнього КСП ім. Леніна, загальною площею 528,4003 га, розташованих на території Суботцівської сільської ради, розробленого ТОВ "Тектоареал".

Ухвалою від 15.12.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої суддя вирішив проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 03.02.2021 р. витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію спірного рішення.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Як було вказано позивачем у позові, на підставі рішення одинадцятої сесії Знам`янської районної ради двадцять другого скликаним від 27.11.1997 року № 89 "Про затвердження проекту роздержавлення та передачу земель в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" у колективну власність останнього було передано 7135,2 га земель, із яких 6718,0 га земель становили сільськогосподарські угіддя, в тому числі 559,2 га багаторічних насаджень.

Розпорядженням Знам`янської районної державної адміністрації № 59-з від 02 лютого 1998 "Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" було затверджено уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Леніна. Відповідно до даного Розрахунку розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах склав рілля - 5879,7 га, багаторічні насадження - 559,2 га, сіножаті - 24,8 га, пасовища - 254,3 га.

На підставі рішення установчих зборів від 18.02.2000 року КСП ім. Леніна, з метою переходу колективної власності в приватну, КСП ім. Леніна було реорганізовано в Селянську спілку приватних власників "Зоря України", про що зареєстровано розпорядженням Зкам`янської райдержадміністрації 16.03.2000 р.. За таких умов, КСП ім. Леніна виключено з ЄДРПОУ, а всі його майнові права і обов`язки перейшли до новоутвореної ССПВ "Зоря України", як правонаступника в тому числі в питанні подальшого розпаювання.

Рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна від 11.12.2002 р., затверджено список осіб, які мають право на майновий пай, структуру пайового фонду, та створено п`ять майнових комплексів по схемі розпаювання, відповідно до сукупної вартості належних співвласникам майнових паїв, з визначенням уповноважених осіб, як представників пайщиків що до вказаних майнових комплексів.

На підставі розпорядженням Знам`янської РДА учасники розпаювання отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) на всі п`ять майнових комплексів, в тому числі й на територію саду плодоносного, площею 559,2 га, який було включено до земель, які підлягали розпаюванню, як сільськогосподарські угіддя під багаторічними насадженнями, віднесений до третього майнового комплексу. Перший, другий, четвертий та п`ятий майнові комплекси розпайовані відповідно до вимог чинного законодавства, вигодонабувачами за якими були бувші члени КСП ім. Леніна.

19.03.2007 між комітетом Суботцівської спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСП ім. Леніна "Третій майновий комплекс" та ПП "Ареал" було укладення договору купівлі-продажу з відчуження на користь останнього майнових паїв в межах вказаного комплексу.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2007 р. у справі № 2-1910/07 затверджено мирову угоду між ПП "Ареал" та Суботцівською спілкою громадян співвласників майна, реорганізованого КСП ім. Леніна "Третій майновий комплекс" площею 559,2 га.

На виконання вказаного судового рішення, за Актом прийому-передачі саду плодоносного від 10 січня 2008 року, Суботцівською спілкою громадян співвласників майна, вказане майно розташоване поблизу с. Суботці Знам`янського району, Кіровоградської області, автодорога Львів-Кіровоград-Знам`янка 724 км., було передано ПП "Ареал".

Таким чином, на думку позивача, ПП "Ареал" набув прав на право власності на "Третій майновий комплекс" сад плодоносний.

Встановлено, що відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.12, ч.5 ст.186 Земельного Кодексу України, статей 25, Закону України "Про землеустрій", ст.5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паї)", та розглянувши заяву громадянина ОСОБА_1 , п`ятдесят п`ята сесія Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області сьомого скликання 13 листопада 2020 року прийняла спірне у справі рішення № 1191 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна", згідно якого вирішила погодити проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ А.01.01) загальною площею 528,4003 га, розташованих на території Суботцівської сільської ради, розробленого ТОВ "Тектоареал" на підставі прийнятого рішення Суботцівської сільської ради від 27.05.2016 року № 123.

Позивач зазначає, що вищевказане рішення також стосується суду плодоносного, розташованого поблизу с. Суботці Знам`янського р-ну, Кіровоградської обл., автодорога Львів-Кіровоград-Знам`янка 724 км., віднесеного за рішенням співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна до "третього майнового комплексу" площею 559,2 га, та набутого позивачем за наслідками розпаювання. За таких умов оскаржуване рішення Суботцівської сільської ради порушує права ПП "Ареал" як набувача права на третій комплекс сад плодоносний, площею 559,2 га.

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву поставив під сумнів факт набуття позивачем права на право власності на "Третій майновий комплекс", до якого увійшли багаторічні насадження саду плодоносного на підставі Мирової угоди, яку було затверджено ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 26.12.2007 р. у справі №2-1910/07, та після чого багаторічні насадження 559,2 га були передані на баланс позивача (а.с.21-25).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, предмет спору у справі, що розглядається, не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.

За змістом наведених вище норм права до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В той же час, помилковим є застосування положень вищевказаних статей та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських або цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, прийняття якого на думку позивача порушує права ПП "Ареал" як набувача права на третій комплекс сад плодоносний, площею 559,2 га.

Суд вважає, що цей спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржене рішення від 13.11.2020 року № 1191 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржене рішення щодо погодження проекту землеустрою здійснено за заявою іншої особи, а не позивача, тобто між позивачем та відповідачем не існує публічно-правового спору.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Відповідно до частини 1-2 ст.2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Ст. 80 ЗК України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 1 статті 155 ЗК України зазначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Повноваження господарських судів та порядок здійснення судочинства у господарських судах визначено Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України).

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 6, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України", суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду, виник з приводу порушення прав позивача як набувача прав на нерухоме майно.

Тобто, позов спрямований на захист прав саме у сфері господарсько-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду і вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Оскільки суд дійшов висновку що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України суд роз`яснює позивачеві, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст.ст.9, 238, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 340/5562/20 за позовом приватного підприємства "Ареал" до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання незаконним рішення від 13.11.2020 року № 1191 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельної ділянки часток (паїв) із земель колишнього КСП ім. Леніна".

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції господарського суду в порядку господарського судочинства. Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Згідно ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, встановлений ст. 295 Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько