Справа № 560/891/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/891/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лещенко М.В. від 23.12.2020 ВП № 46135217 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.12.2020 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лещенко М.В. прийнято постанову ВП№ 46135217 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 9446,00грн. Також, 23.12.2020 року відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №46135217 згідно заяви боржника від 18.02.2020 року, акта державного виконавця від 16.07.2020 року та протоколу № 517920 проведення електронних торгів від 21.12.2020 року. Вказав, що згідно вищевказаного протоколу № 517920 сума яку необхідно перерахувати на рахунок продавця в розмірі 200159,01 грн має бути сплачена переможцем до 06.01.2021 року. Вищевказана сума сплачена переможцем торгів 05.01.2021 року. Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 46135217 винесена передчасно та відповідно постанова про стягнення виконавчого збору від 23.12.2020 року винесена раніше, ніж державним виконавцем повинно бути закінчено виконавче провадження № 46135217, що суперечить частині 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, ухвалою від 26.01.2021, позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.02.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що згідно ч. 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбаченою п. 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступною робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Вказав, що не пізніше наступного дня, означає в день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження або на наступний день. 23.12.2020 року, в день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 46135217 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова ВП 46135217 про стягнення виконавчого збору. Вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, винесеною в межах наданих повноважень на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 20.01.2015 року старшим державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Карським Л.І., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46135217 з примусового виконання виконавчого листа №686/3189/14 виданого 08.12.2014 Хмельницьким міськрайонним судом про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

На адресу Другого ВДВС у місті Хмельницькому надійшла заява боржника ОСОБА_1 про добровільне його виселення з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно акта державного виконавця від 16.07.2020 року боржник ОСОБА_1 з дітьми на час проведення виконавчий дій 16.07.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 відсутні, їх майна в квартирі не виявлено.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП "СЕТАМ" № 499102 від 26.08.2020 року реєстраційний номер лоту 435267 відбулися торги з реалізації 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 . Частка квартири реалізована.

Згідно протоколу проведення електронних торгів ДП "СЕТАМ" № 517920 від 21.12.2020 року відбулися торги з реалізації 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 . Квартира АДРЕСА_1 реалізована.

23 грудня 2020 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лещенко М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46135217 з примусового виконання виконавчого листа №686/3189/14 виданого 08.12.2014 Хмельницьким міськрайонним судом про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Виконавче провадження закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому, 23 грудня 2020 року відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 46135217, якою постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 9446,00 грн на користь стягувача - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункту 1 частини 1 статті 26 Закону).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина 5 статті 26 Закону).

Суд зазначає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46135217, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець не зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1 статті 27 Закону).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 3 статті 27 Закону).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 39 Закону).

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина 2 статті 39 Закону).

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд, здійснюючи правовий аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», що регулюють питання виконавчого збору, зазначає, що цим Законом по суті визначений можливий порядок вирішення цього питання державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов.

Так, у першому випадку, таке питання вирішується відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У іншому випадку, таке питання вирішується в порядку встановленому частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме постанова про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Як встановив суд, державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Враховуючи ту обставину, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не вирішено питання про стягнення з боржника виконавчого збору, то таке стягнення повинно здійснитися після закінчення виконавчого провадження.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 23 грудня 2020 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лещенко М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46135217 з примусового виконання виконавчого листа №686/3189/14 виданого 08.12.2014 Хмельницьким міськрайонним судом про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Виконавче провадження закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому, в той самий день 23 грудня 2020 року відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 46135217, якою постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 9446,00 грн на користь стягувача - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Відтак, з урахуванням зазначених обставин, суд відхиляє доводи позивача про те, що оскаржувану поставну про стягнення з боржника виконавчого збору державним виконавцем винесено раніше, ніж постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийняття ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Тому, у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат у даному разі судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в позові ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лещенко М.В. від 23.12.2020 ВП № 46135217 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 лютого 2021 року о 12:50

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 37225071)

Головуючий суддя П.М. Майстер