Справа № 400/235/21
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 р. справа № 400/235/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за Законом України "Про державну службу"; зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 02.01.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має достатній стаж для переведення його на пенсію за Законом України «Про державну службу», відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби проходження військової служби у період з 11.11.1982 р. по 13.06.1989 р., з 28.01.2015 р. по 05.04.2016 р. та на посаді сільського голови, тобто посадової особи місцевого самоврядування період з 13.04.2002 р. по 28.01.2015 р., оскільки ці посади віднесені до посад державної служби згідно постанови Кабінету Міністрів України №283 03.05.1994 р., що є більшим ніж 20 років і на теперішній час отримує пенсію за віком, але мав намір обрати пенсію державного службовця.

Ухвалою від 20.01.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у своєму відзиві просив в його задоволенні відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування військової служби до стажу державної служби, а також посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

06.01.2021 р. відповідач розглянув звернення позивача про переведення його із пенсії за віком на пенсію за Законом України "Про державну службу" та лисnом відмовив позивачу в переведенні енсії за Законом України "Про державну службу", мотивуючи своє рішення тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

На переконання відповідача, позивач не має необхідного стажу для призначення йому пенсії як державному службовцю. При цьому, відповідач виходить з того, що стаж роботи позивача на посаді сільського голови та військова служба не повинні включатись до стажу роботи для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" р. Суд не може погодитись із аргументацією відповідача, оскільки вона ґрунтується на помилковому тлумаченні законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком та мав намір змінити цю пенсію на пенсію за Законом України "Про державну службу".

Право позивача обирати пенсію передбачено ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до записів військового квитка позивача, у період з у період з 11.11.1982 р. по 13.06.1989 р., з 28.01.2015 р. по 05.04.2016 р. він проходив військову службу, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, у період з 13.04.2002 р. по 28.01.2015 р. працював сільським головою.

Чинний Закон України "Про державну службу" 2015 р., в п. 8 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення, містить норму про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, законодавцем передбачено, що стаж державної служби необхідно визначати за законом, який діяв на час її проходження. Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним - правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначають права та обов`язки, а подальша втрата чинності законодавчим актом не призводить до "автоматичної" відміни тих соціальних гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Як визначено п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 3 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота в органах місцевого самоврядування та час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях .

Отже, Порядком №283 прямо передбачено, що військова служба та робота в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Та обставина, що Порядок № 283 втратив чинність із затвердженням 25 березня 2016 р. постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 229), не має значення, так як його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Отже, відповідач протиправно не врахував стаж за період з 13.04.2002 р. по 28.01.2015 р. , а також строк військової служби у період з 11.11.1982 р. по 13.06.1989 р., з 28.01.2015 р. по 05.04.2016 р., який дає право на переведення позивача пенсії державного службовця, а тому відмовляючи в переведенні позивача на пенсію за Законом України "Про державну службу" діяв протиправно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за Законом України "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головнне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 02.01.2021 р.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич