Справа № 280/9126/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2021 року Справа № 280/9126/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (71043, Запорізька область, Більмацький район, с. Титове, вул. Челюскіна, буд. 29, )

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2а), Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги. 14, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (71043, Запорізька область, Більмацький район, с. Титове, вул. Челюскіна, буд. 29, )

про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (далі - позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (далі третя особа), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області від 29.09.2020 №215148 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Крім того, просить суд стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2012,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2020 спеціалістами Управління Укртрансбезпекиу Донецькій області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №228002. Згідно вказаного акту 11.08.2020 о 22:00 транспортний засіб DAF CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Приватному підприємству «КОМПАНІЯ-СКІФ-ХІІ» () здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. На підставі вказаного акту Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено постанову від 29.09.2020 №215148 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500,00 грн. стосовно позивача. Вважаючи постановку незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 12.01.2021. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Надав суду відзив в якому зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів до суб`єкта господарювання були винесені на законних підставах, з урахуванням та дотриманням процедури винесення постанови, оскільки Управлінням була витримана процедура згідно діючих норм транспортного законодавства відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2016 року. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

04 лютого 2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що водій транспортного засобу, який був присутній при проведенні перевірки не є уповноваженою особою позивача і не має повноважень щодо надання заперечень на акт перевірки. Також вказує на те, що норма встановлена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є імперативною (обов`язковою) для виконання у визначені суб`єктом владних повноважень належного суб`єкта правопорушення (перевізника).

Згідно з частиною четвертою статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

11.08.2020 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення заходів державного контролю проведення рейдової перевірки було перевірено транспортний засіб «ДАФ» д/н НОМЕР_1 , у ході перевірки було встановлено порушення вимог транспортного законодавства, а саме: встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - перевантаження на одиничну вісь склало 11т870кг, що перевищує встановлений дозволений параметр в 11т.

На підставі виявленого порушення було складено акт №228002, у якому зазначено дане порушення. Також, під час перевірки дане порушення було встановлено на підставі проведення точного габаритно-вагового контролю(проходження процедури зважування на вимірювальному приладі).

Результати вагового контролю навантаження автомобіля становили: 44,62 т. навантаження на осі не визначалось. Згідно пункту 22.5 ПДР допустиме навантаження на одиночну вісь 11 т. здвоєні осі 16 т, строєні 22 т, фактична маса 40 т. Фактична маса у даному випадку 44,62 т, це перевищує норму на 4,62 т, що складає 11,55% відхилення від норми.

Після проведення точного габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу було встановлено, що навантаження на одиничну вісь перевищує нормативно-встановлені параметри на 870 кг, замість встановленої 11 т.

Співробітника співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області було складено Акт №228002 в якому зазначено порушення: перевищення нормативно встановлених норм та параметрів від 5% до 10% без відповідного дозволу (водій з актом ознайомлений, від підпису не відмовлявся, надав пояснення з приводу зазначеного у акті, заперечень з приводу встановленого перевантаження та процедури зважування не висував), Акт №038593 від 11.08.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідка №0022157 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Розрахунок плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, яким визначено Позивачу до сплати 22,80 євро.

Суб`єкт господарювання перед розглядом матеріалу про порушення був своєчасно та належним чином повідомлений, на його адресу за місцем реєстрації, було направлено запрошення на розгляд та копія акту, яке отримано ним. Суб`єкт господарювання 29.09.2020 не був присутній під час розгляду акта, але із своєї сторони надав заперечення та зауваження на акт про зважування.

У відповідності пункту 27 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області у особі в.о начальника Управління під час розгляду матеріалу (акту №228002) було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №215148 у розмірі 8500,00 грн. до суб`єкта господарювання TOB «Компанія «СКІФ - XXI», за порушення статті 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за не оформлення документу - перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% без відповідного дозволу.

Вважаючи вищезазначену постанову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про автомобільний транспорт», Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Згідно з абзацом 1, 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі за текстом - Закон №2344) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Частиною десятою статті 6 Закону №2344 встановлено, що на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; контроль за виконанням автомобільними перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; контроль за дотриманням перевізниками вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення; контроль та нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті та правил перевезення небезпечних вантажів; контроль внесення перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами України; перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2006 №1567 (далі за текстом - Порядок №1567).

Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з абзацом 3 пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі за текстом - Порядок №1007/1207) встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

З огляду на підпункти 4, 5 пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Згідно з абзацом 3 пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до пунктів 21, 22, 25-27 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі за текстом - Правила №30) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до абзацами 1, 4 пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частинами першою, четвертою статті 48 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пунктів 15, 16, 18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У порушення зазначеного пункту Порядку № 879 за результатами здійснення габаритно-вагового контролю водієві не видана довідка про здійснення габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Розглядаючи спір по суті визначення особи, що підлягає притягненню до відповідальності, судом встановлено, що 01.08.2020 між ТОВ «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (Замовник) та Приватним підприємством «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХІІ» (Перевізник) укладено Договір №01/08 про перевезення вантажів територією України. У відповідності до пункту 1.1 Договору перевізник зобов`язується доставляти (возити) автомобільним транспортом довірений йому Замовником (Відправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а Замовник (Відправник) зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату.

Відповідно до пункту 8.1 Договору, при перевезенні Перевізник зобов`язується використовувати тільки власні транспортні засоби, вказані в даному Договорі, а саме:

- транспортний засіб DAF CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- транспортний засіб IBEKO STRALIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом BODEX KIS3B, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до «31» липня 2021 року. (пункту 9.2 Договору).

10.08.2020 оформлено замовлення № 2 на перевезення вантажу транспортним засобом DAF CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, в даному випадку, перевізником та власником транспортного засобу виступало Приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХІІ».

Таким чином, на думку суду, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в Акті перевірки №228002 від 11.08.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо інших посилань позивача викладених в позові та додаткових поясненнях, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті. Оригінал платіжного доручення №668 від 08 грудня 2020 року знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України).

Згідно частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути втрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., проте з наданих до позовної заяви документів встановлено, що надані послуги надані на загальну суму 2400,00 грн., а саме: підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправною постанови Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області від 29.09.2020 №215148 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що обсяг виконаних робіт адвокатом повинен підтверджуватись матеріалами адміністративної справи (участь у с/з, подання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, тощо), а не лише бути документально (формально) зафіксований в акті прийому-передачі робіт.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд зазначає, що позовна заява підписана Генеральним директором ТОВ «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХІІ» О.С. Шурхалом, всі матеріали додані до позовної заяви також засвідчені вказаною особою.

За таких обставин, матеріалами адміністративної справи не підтверджується фактична участь представника позивача адвоката Прядко Д.С. у наданні правової допомоги по справі №280/9126/20.

Також, суд звертає увагу і на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутній ордер на надання правничої допомоги адвокатом, що не підтверджує представництво інтересів позивача адвокатом Прядко Д.С.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (71043, Запорізька область, Більмацький район, с. Титове, вул. Челюскіна, буд. 29, ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2а), Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги. 14, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне підприємство «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» (71043, Запорізька область, Більмацький район, с. Титове, вул. Челюскіна, буд. 29, ) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області від 29.09.2020 №215148 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СКІФ-ХХІ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 19.02.2021.

Суддя О.В. Конишева