Справа № 400/699/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 р. № 400/699/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А, м. Київ, 02002
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД", вул. Саксаганського, 14, офіс 301, м. Київ 33, 01033
про:визнання протиправною та скасування постанови від 03.12.2020 ВП № 63803011,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа без самостійних вимог на предмет позову: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020 ВП № 63803011.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ніяких коштів у ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не отримувала. Відповідно до вимог чинного законодавства саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатись місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстрацією у паспорті, але у постанові відповідача зазначені невірна адреса: АДРЕСА_3 ., за якою позивач ніколи не проживав та не був зареєстрований. Місце проживання позивача не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність. Виконавчий документи у виконавчому провадженні прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна. Відповідно до п.10 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ без прийняття до виконання стягувачу, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідач надав відзив, в якому позов не визнає, оскільки у виконавчому написі нотаріуса, який є виконавчим документом та у заяві стягувача адреса проживання боржника зазначена АДРЕСА_3 . Місце проживання, перебування боржника розташоване в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, тому постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Законом України « Про виконавче провадження» .

Третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» пояснення суду не надала.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Постановою від 03.12.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63803011 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про примусове виконання рішення - виконавчого напису № 35822 від 08.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 10 291,62 грн, адреса АДРЕСА_3 .

Відповідач надав суду копію виконавчого напису нотаріуса № 35822 від 8.09.2020, в якому зазначена адреса реєстрації боржника АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , яка є боржником за кредитним договором 022-99950-260813 від 27 серпня 2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги від 06.10.2017 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД».

У заяві стягувача від 02.12.2020 він просить відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника, яким відповідно до виконавчого напису нотаріуса є АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону № 1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За правилами ч.1, 2 ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону № 1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон № 1404-VIII, і Закон № 1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

З аналізу вищевказаних норм права слідує наступне: якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Зазначені у виконавчому документі та у заяві про відкриття виконавчого провадження місце проживання боржника АДРЕСА_3 і було підставою для вчинення виконавчих дій. Позивач не надав суду доказів визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасованим або недійсним.

Позивач посилається у позові, що відповідач протиправно у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначив адресу боржника у м. Київ, хоча його адреса підтверджується паспортом громадянина України, в якому зазначено Миколаївська область.

Але у спірній постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса проживання/перебування позивача, яка зазначена у виконавчому написі.

У даному випадку, виконавчий документ подано, зокрема, за місцем проживання (перебування боржника - фізичної особи) позивача зазначеної стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження та у виконавчому документі, на який розповсюджується діяльність приватного виконавця відповідача по справі, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки законодавством перевірка місцезнаходження боржника приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження не передбачена. У приватного виконавця відсутній обов`язок щодо перевірки правдивості викладених стягувачем відомостей про місце знаходження боржника.

Варто зауважити, що законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття «місце проживання» та «місце перебування», під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Оскільки за приписами частини другої статті 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття «місце проживання», «місце перебування» і «місце реєстрації».

Отже, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/ перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404 установлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника. Відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

Перевірка ж майнового стану боржника, розшук боржника та/ або його майна здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні (частини друга, четверта статті 13, частина сьома статті 26, стаття 36, частина восьма статті 48 Закону № 1404).

Таким чином, на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, в якому було вказано адресу місця проживання боржника: м.Київ, що знаходиться в межах відповідного виконавчого округу, у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни були всі визначені законом підстави для його відкриття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 09.12.2020 по справі № 460/3537/20 .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ч.5 ст.242 КАС України).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не довів суду належними доказами, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А, м. Київ, 02002 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 03.12.2020 ВП № 63803011 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко