Справа № 522/2678/21
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2678/21
Провадження № 2-а/522/150/21
УХВАЛА

22 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови від 15 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, у якому просив скасувати постанову від 15 лютого 2021 року серії МЕИ6634845 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10 «б» Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки автомобілем марки Suzuki Jimny д.н.з. НОМЕР_1 на тротуарі по вул. Ольгієвській, буд. 17 в м. Одесі, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2021 року головуючим у справі визначено суддю Федчишену Т. Ю.

Матеріали позовної заяви отримано суддею 17 лютого 2021 року.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданим до неї документом, вважаю, що у відкритті провадження за даним позовом слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Частиною 1 ст. 287 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

З оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії МЕИ6634845 від 15 лютого 2021 року слідує, що особою, щодо якої її винесено є ОСОБА_2 .

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення 15.10 «б» Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки автомобілем марки Suzuki Jimny д.н.з. НОМЕР_1 на тротуарі по вул. Ольгієвській, буд. 17 в м. Одесі.

Звертаючись з указаною позовною заявою до суду, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 є його матір`ю, автомобілем марки Suzuki Jimny д.н.з. НОМЕР_1 вона не користується та не має водійського посвідчення, а керування транспортним засобом здійснюється саме ним.

При цьому, ОСОБА_1 не є ані особою, щодо якої прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, ані потерпілим у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП само по собі не могло привести до заподіяння шкоди.

Тобто, в силу вимог ст. 287 КУпАП саме ОСОБА_2 , як особа щодо якої прийнято оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, може її оскаржити.

Відтак, оскаржувана постанова не несе жодних правових наслідків відносно позивача ОСОБА_1 , права позивача та інтереси оскаржуваною постановою не порушені.

Позивач не навів обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваною постановою його прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення суб`єкта владних повноважень та надання правового захисту судом є заінтересованість позивача, тобто наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Крім того, процесуальний закон вимагає належності особи, яка звернулася до суду з позовом, до суб`єктів правовідносин щодо оскарження правових актів індивідуальної дії.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів, зокрема, як у цій справі. І така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які склалися під час прийняття постанови від 15 лютого 2021 року серії МЕИ6634845 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , тому така постанова не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення з цим адміністративним позовом.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.

Зазначений висновок повністю узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18, провадження № 11-531заі18.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 170, 248 КАС України, -

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови від 15 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. Ю. Федчишена