Справа № 380/12153/20
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні інформації на запит позивача від 11.10.2020 року;

- зобов`язати відповідача негайно надати запитувану інформацію.

Ухвалою судді від 28.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що 11.10.2020 року звернувся до відповідача з електронним запитом на доступ до публічної інформації, в якому просив суд повідомити йому інформацію щодо неявки 30 суддів Окружного адміністративного суду міста Києва на заплановану здачу іспитів у ВККС у період з 15.04.2019 по 18.04.2019 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Втім, листом відповідача від 09.11.2020 року №03.2-07/2282/20 відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, мотивуючи тим, що така становить собою відомості досудового розслідування, а тому, за відсутності письмового дозволу слідчого або прокурора, вона не може бути розголошена, в т.ч. шляхом надання на запит на отримання публічної інформації. Крім того, вказано, що запитувана інформація є конфіденційною. Позивач з такими аргументами відповідача не погоджується та вважає, що запитувана ним інформація є відкритою і відповідач, як розпорядник інформації в розумінні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», зобов`язаний її надати в повному обсязі. Також зазначив, що відповідь на запит підписана неуповноваженою особою. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що запитувана позивачем інформація становить собою відомості досудового розслідування, а тому, за відсутності письмового дозволу слідчого або прокурора, вона не може бути розголошена, в т.ч. шляхом надання на запит на отримання публічної інформації. Разом з тим, не допускається поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, зокрема, до такої інформації, яка включає в себе відомості про суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, відносяться дані, наявні в запитуваних документах. Також, зазначила, що запитувана інформація не містить у собі відомостей стосовно безпосереднього виконання відповідними особами повноважень суддів, а, отже, є конфіденційною. Водночас звернула увагу, що не допускається порушення таємниці про стан здоров`я особи, факт її звернення за медичною допомогою, діагноз, а також відомості, одержані при її медичному обстеженні, захист якої прямо визначається ст.286 Цивільного кодексу України. При цьому, вказала, що шкода від оприлюднення інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні, оскільки запобігання вчиненню злочину в цілому набагато важливіше за окремо взяту запитувану інформацію. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

11.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив повідомити інформацію щодо неявки 30 суддів Окружного адміністративного суду міста Києва на заплановану здачу іспитів у ВККС у період з 15.04.2019 року по 18.04.2019 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, а саме:

1) перелік суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, які були відсутні на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у період з 07.04.2019 року по 22.04.2019 року;

2) перелік суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, які були на роботі у період з 07.04.2019 року по 22.04.2019 року;

3) чи підтверджена ця непрацездатність відповідними листками непрацездатності;

4) назви, дати та номер, орган видачі документів, які підтверджують тимчасову непрацездатність кожного судді Окружного адміністративного суду міста Києва, які у вказані дати не перебували на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю;

5) дані про реквізити і орган видачі листка непрацездатності, як документа, який дає право не з`являтись на роботу і на отримання відповідних соціальних виплат за рахунок бюджетних коштів;

6) копію табелю обліку робочого часу суддів Окружного адміністративного суду міста Києва за квітень 2019 року.

За результатами розгляду запиту відповідач листом від 09.11.2020 року №03.2-07/2282/20 повідомив позивачу, що, провівши передбачений ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» трискладовий тест, було вирішено, що розголошення запитуваної інформації безпосередньо завдасть істотної шкоди запобіганню вчиненню злочинів, оскільки розголошення запитуваної інформації становить склад злочину, визначений ст.387 Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, вказано, що шкода від оприлюднення запитуваної інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні, так як запобігання вчиненню злочину в цілому набагато важливіше за окремо взяту запитувану інформацію. Оскільки запитувана інформація становить собою відомості досудового розслідування, за відсутності письмового дозволу слідчого або прокурора вона не може бути розголошена, у т.ч., шляхом надання на запит на отримання публічної інформації. Разом з тим, не допускається поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, зокрема, до такої інформації, яка включає в себе відомості про суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, відносяться дані, наявні в запитуваних документах. Також, запитувана інформація не містить у собі відомостей стосовно безпосереднього виконання відповідними особами повноважень суддів, а отже є конфіденційною. Разом з тим, не допускається порушення таємниці про стан здоров`я особи, факт її звернення за медичною допомогою, діагноз, а також відомості, одержані при її медичному обстеженні, захист якої прямо визначається на рівні статті 286 Цивільного кодексу України. Враховуючи наведене в сукупності, відповідач дійшов висновку, що поданий запит не підлягає задоволенню.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що відповідач, на думку позивача, протиправно відмовив йому у наданні запитуваної інформації.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI),

Згідно зі ст.1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 вказаного Закону передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2939-VI, цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2939-VI, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно зі ст.8 Закону №2939-VI, таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

За п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Приписами ст.22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, у випадку якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

В силу вимог ч.1 ст.221 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Аналізуючи вищевказані положення законодавства в контексті конкретних обставин цієї справи суд приходить висновку, що Закон №2939-VI, гарантуючи доступ до публічної інформації, не може слугувати альтернативним способом отримати інформацію, режим доступу до якої є предметом спеціального правового регулювання.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суду слід з`ясувати чи є запитувана позивачем інформація публічною у розумінні вимог вказаного Закону та визначити особливості порядку її надання.

Так, з огляду на положення ст.13 Закону №2939-VI, Окружний адміністративний суд міста Києва, як державний орган і суб`єкт владних повноважень, є розпорядником публічної інформації.

Однією з підстав для відмови позивачу у наданні запитуваної інформації слугувало те, що така у відповідності до вимог ст.222 КПК України становить таємницю досудового розслідування та не підлягає розголошенню. В обґрунтування вказаного відповідач послався на запити Національного антикорупційного бюро України від 10.08.2020 року №0412-219/28079 та від 19.08.2020 року №041-219/29511, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд враховує, що Національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових. Одним із обов`язків Національного антикорупційного бюро України є здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проведення досудового розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом (ст.ст.1, 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України»).

З аналізу змісту цих норм слідує, що таємниця досудового розслідування віднесена Законом України «Про доступ до публічної інформації» до таємної інформації. Водночас ст.8 зазначеного Закону врегульовує особливості порядку доступу до таємної інформації, який визначається цим Законом та спеціальними законами.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України встановлено, що досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У ч.2 ст.214 КПК України, зокрема, передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано Національним антикорупційним бюро України у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.

КПК України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. Тому доступ учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.222 КПК України.

Відтак інформація, що містить таємницю досудового розслідування, може бути отримана виключно в порядку, визначеному КПК України.

До того ж, суд враховує, що внесення відомостей до ЄРДР є юридичним фактом, з яким процесуальний закон пов`язує початок досудового розслідування. Ці правовідносини регулює, зокрема, КПК України та підзаконні акти, видані на підставі та на його виконання. Тому отримувати доступ до інформації, яка здобута чи створюється у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування можна з дотриманням вимог спеціального для цих правовідносин законодавства.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №826/7244/18 і постановах Верховного Суду: від 01.04.2020 року у справі №806/3155/17 та від 09.11.2020 року у справі №640/5681/19.

Суд не приймає до уваги аргументи позивача про те, що запитувана інформація не є конфіденційною в силу вимог ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено, що персональні дані, які стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не є конфіденційною інформацією, адже, у спірному випадку, доступ до інформації досудового розслідування обмежено не фізичною чи юридичною особою, як це випливає із визначення конфіденційної інформації, а доступ до неї є предметом спеціального правового регулювання КПК України.

Щодо доводів позивача про необґрунтованість надання відповіді за підписом заступника керівника апарату суду, суд враховує наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації.

За змістом п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з вимогами ст.16 вказаного Закону, розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом. Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Таким чином, з наведеного слідує, що розпорядник інформації, у даному випадку - відповідач, зобов`язаний призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.

Суд враховує, що на офіційному веб-сайті суду за посиланням http://10.45.14.7/node/18 міститься наказ Голови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 року №57/з, яким затверджено Положення про забезпечення доступу до публічної інформації в Окружному адміністративному суді міста Києва. Згідно п.2.3 цього Положення, надання публічної інформації здійснюється за підписом заступника керівника апарату Суду або особи, яку визначено резолюцією керівництва суду.

А тому, безпідставними, на думку суду, є доводи позивача про те, що відповідь на запит підписана неуповноваженою особою відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить висновку, що відповідач, відмовляючи у наданні запитуваної інформації, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», та дотримуючись вимог, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд враховує, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва із запитом від з11.10.2020 року досудове розслідування тривало.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.