Справа № 182/3773/15-а(2-а/0182/20/2016)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року справа № 182/3773/15-а 2-а/0182/20/2016

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі №182/3773/15-а (2-а/0182/20/2016) (головуючий суддя Рунчева О.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

-визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) щодо розрахунку розміру пенсії протиправною;

-зобов`язати відповідача-1 здійснити перерахунок розміру пенсії виходячи з 72 % розміру грошового забезпечення в сумі 4279,92 грн. в т.ч.: посадовий оклад - 95 грн., оклад за військове звання - 55 грн., 35% надбавка за вислугу років - 52,5 грн., 50 % надбавка за особливі умови служби - 75 грн., 100% надбавка - 202,5 грн., доплата за виконання обов`язків у зоні відчуження - 861,48 грн., за безперервну службу: 25 років 75%-1322,07 грн., премія 33,3%-1069,18 грн. з 01.01.2005 року - 1540,78 грн. (4279,92*72%*50%), з 01.01.2006 - 3081,55 грн. (4279,92*72%);

- зобов`язати відповідача-1 здійснити нарахування пенсії з урахуванням доплат за роботу в зоні відчудження з 01.01.2005 року та виплатити недоотриману суму пенсії з 01.01.2005 року в розмірі 50% належної пенсії, а з 01.01.2006 року в розмірі 100% належної позивачу пенсії;

- зобов`язати виплачувати пенсію в перерахованому розмірі в подальшому;

-зобов`язати відповідача-1 здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за шкоду спричинену здоров`ю в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити позивачу недоотриману суму додаткової пенсії з 01.01.2005 року в розмірі 50% належної позивачу додаткової пенсії, а з 01.01.2006 року в розмірі 100% належної позивачу додаткової пенсії. (т.1 а.с. 91 зв.ст.)

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року адміністративний позов було задоволено (т.1 а.с.96-102).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

27.07.2016 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року скасував, та прийняв нове рішення у справі (т.1 а.с.178-179). Так, суд:

-провадження у справі в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням доплати за виконання обов`язків у зоні відчуження закрив;

-позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії позивачу відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2005 року по 2 грудня 2014 року залишив без розгляду;

-в задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

Верховний Суд, переглядаючи справу в Касаційному порядку, своєю постановою від 16.07.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 скасував в частині залишення без розгляду позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії позивачу відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2005 року по 2 грудня 2014 року, а справу в цій частині направив для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с. 205-217).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено розгляду на 01 жовтня 2020 року о 13:00 год..

Під час розгляду справи судом витребовувалися письмові докази, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався.

Останнє судове засідання було призначене на 17.12.2020 року, проте представники сторін до суду не з`явилися, а у суду були відсутні докази про належне повідомлення як позивача, так і відповідачів.

17.12.2020року після отримання письмових заяв від представників сторін про розгляд справи у їх відсутність, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 28.01.2021р., про що всі сторони були повідомлені належним чином.

Отже, судом апеляційної інстанції здійснюється новий судовий розгляд апеляційної скарги ГУ ПФУ у Дніпропетровській області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії позивачу відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2005 року по 2 грудня 2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що судом першої інстанції рішення в частині задоволених позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в батальйоні міліції з охорони зони радіоактивного забруднення ГУ МВС в Київській області на посаді контролера КПП батальйону міліції з охорони радіоактивного забруднення ГУ МВС України в Київській області. Він є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 3 категорії (т.1 а.с. 8, 78-79).

08.05.2000 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що йому не виплачувалася у належному розмірі щомісячна додаткова пенсія відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом періоду з 1 січня 2005 року по 2 грудня 2014 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зобов`язане обраховувати розмір додаткової пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у Законі про Державний бюджет на відповідний рік. При застосуванні ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацем першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом, проте, наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційного права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи при цьому наступне.

Ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно з частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та Законом про Державний бюджет України на поточний бюджетний період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 були визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 4 червня 2011 року № 3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011 року, зокрема пунктом сім частиною першою зазначеного Закону, Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом чотири, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частиною третьою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року норми пункту четвертого Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Відповідно до пункту третього Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом четвертим Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, доповнено Розділ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках було делеговано Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (у редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 1 січня 2014 по 2 серпня 2014 року включно, під час визначення розміру пенсії застосуванню підлягали положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

У відповідності до пункту 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статтями 50, 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в період з 2011р. по 2013р., та з 03.08.2014р. нараховувало позивачу щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Виплачуючи позивачу додаткову пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач діяв правомірно.

Аналогічного висновку дійшов Верховий Суд у постановах: від 06.06.2018 по справі № 816/4614/15; від 19.06.2018 по справі № 344/14522/17; від 25.10.2018 по справі № 629/4376/16; від 22.11.2018 по справі № 640/19008/16.

Щодо періоду спірних відносин з січня 2005року по листопад 2011року.

Матеріали справи не містять доказів того, що додаткова пенсія позивачу обраховувалася всупереч вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До того ж, ні позов позивача, ні його заперечення на апеляційну скаргу не містять доводів в чому саме полягали порушення його прав при обрахунку відповідачем-1 додаткової пенсії за вимогами ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у періоді з січня 2005року по листопад 2011року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови в оскарженій частині неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та помилково застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні відносини. У відповідності до статті 317 КАС України є підстави для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії позивачу відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2005 року по 2 грудня 2014 року.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі № 182/3773/15-а (2-а/0182/20/2016) скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за шкоду, спричинену здоров`ю в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплатити недоотриману суму додаткової пенсії з 01.01.2005року в розмірі 50% належної позивачу додаткової пенсії, а з 01.01.2006р. в розмірі 100% належної позивачу додаткової пенсії, та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак