Справа № 380/7126/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7126/20 пров. № А/857/14809/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Кедик М.В. в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 380/7126/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ згідно із довідкою Самбірської районної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.08.2020 року № 29, з часу звернення починаючи з 07.08.2020 року.

У обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що у серпні 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.112.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року. Рішенням від 07.08.2020 року № 6 відповідач відмовив позивачці у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки позивачці вже було призначено пенсію за віком, відповідно до ст. 37 чинного на той час Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Однак, позивачка звертає увагу на те, що має необхідний загальний стаж та стаж державного службовця і станом на 1 травня 2016 року працювала на посаді службовця органу місцевого самоврядування, яка прирівнюється до посади державного службовця.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на пенсію державного службовця, захист якого можливий, шляхом скасування рішення відповідача та зобов`язання перевести на пенсію державного службовця.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.08.2020 року № 6 про відмову у переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Самбірської районної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.08.2020 року № 29.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, згідно з довідкою Самбірської районної державної адміністрації від 05.08.2020 року № 29 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, з 05.08.2020 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції не надав увагу тій обставині, що оскільки ОСОБА_1 призначалась пенсія згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, то призначити пенсію відповідно до п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, з урахуванням довідки Симбірської районної державної адміністрації від 05.08.2020 року № 29 про складові заробітної плати державного службовця, яка долучена до матеріалів справи, підстав немає.

За цих обставин відповідач вважає, що діяв в порядку та спосіб, які передбачені чинним законодавством.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 з 26.11.2010 року призначена пенсія за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі Закон № 3723-ХІІ).

З 01.03.2019 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перехід на пенсію державного службовця. До заяви долучила довідку Самбірської районної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 29 від 05.08.2020 року.

07.08.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийняло рішенні № 6, на підставі якого відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію державного службовця з тих підстав, що ОСОБА_1 призначалась пенсія згідно із Законом № 3723 - XII, а тому призначити пенсію відповідно до п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 VIII, з урахуванням довідки Самбірської районної державної адміністрації № 29 від 05.08.2020 року про складові заробітної плати державного службовця, немає підстав.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на переведення на пенсію відповідно до п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 VIII.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок.

Страховий стаж передбачений абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 35 років для чоловіків і 30 років для жінок.

Стаж державної служби для тих хто на час досягнення зазначеного віку працював на посадах державних службовців становить не менш як 10 років, та не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться, зокрема, керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення) рад.

Апеляційний суд встановив те, що відповідно до записів у трудовій книжці, позивачка 05.06.2013 року прийнята на роботу на посаду начальника архівного відділу Самбірської міської ради і на час набрання чинності Законом № 889-VІІІ безперервно працювала на цій посаді.

Отже, робота позивачки на посаді начальника архівного відділу Самбірської міської ради зараховується до стажу державної служби.

Апеляційний суд також встановив те, що починаючи з червня 1990 року позивачка працювала на різних посадах у органах місцевого самоврядування, а з серпня 1994 року по червень 2013 року на державній службі.

Враховуючий стаж державної служби та стаж роботи в органах місцевого самоврядування, який зараховується до стажу державної служби, апеляційний суд встановив, що стаж державної служби позивачки станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) становить більше 20 років. На дату звернення до відповідача позивачка досягла віку 60 років і має страховий стаж більше 30 років.

Отже, позивачка має право на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII.

З цих підстав, апеляційний суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у переведенні на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII, а тому рішення відповідача про відмову у переведенні позивачки на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII необхідно скасувати та зобов`язати відповідача перевести позивачку на пенсію відповідно до Закону України № 889-VIII.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 380/7126/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, виключно з підстав, передбачених частиною 5 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 23.02.2021 року