Справа № 580/2111/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року справа № 580/2111/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» до Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління ДПС у м. Києві, про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.03.2020 № та від 08.04.2020 №.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 02.09.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом хибно зроблено висновок зі співставлення показників по залишку з Х-звіта та індикатора рівня для визначеності відносно наповнення резервуара та зафіксовано необлікований товар в акті зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті. Згідно технічних характеристик індикатора рівня для визначення відносного наповнення резервуара (обладнані шкалою з показом велечини об`єму, та вказано, що рівнемір був виготовлений компанією Rochester Gauges International S.А., Бельгія призначений для скрапленого вуглеводневого газу) цей індикатор не є засобом вимірювальної техніки і не може використовуватися для точного обліку об`єму скрапленого газу у резервуарі відповідно листа Укрметртестстандарт від 31.10.2005 №34-114/05.

Вказаний індикатор є лише допоміжним пристроєм, який за його справності повинен показувати приблизну процентовку наповнення газового резервуару. Вказаний пристрій не підлягає повірці та не може застосовуватися як вимірювальна техніка, тому перевіряючими не вірно встановлено кількість скрапленого газу в резервуарі та безпідставно застосовано штрафну санкцію за наявність необлікованого товару.

Також позивач зазначив, що не погоджується з висновком акту перевірки від 04.03.2020 №№54/23/23/05/38744775 яким встановлено, що в період з 01.07.2019 по 07.07.2019 на АГЗС «Барс», що належить ТОВ «Київ Інвест Груп» за адресою: Черкаська область, Драбівський р-н, с.Великий Хутір, вул. Центральна, 10, здійснювалась роздрібна торгівля пальним, а саме газом скрапленим без наявності ліцензії. ТОВ «Київ Інвест Груп» виконано діючі норми законодавства та надано документи на отримання ліцензії роздрібної торгівлі пальним у строки визначені законом.

З урахуванням того, що ГУ ДПС у Черкаській області проігноровано доручення ДПС України, недотримано забезпечення прав на провадження видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню, лише 08.07.2019 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900200.

Позивач стверджує, що не мав умислу не отримати ліцензію на роздрібну торгівлю пальним, тому до нього безпідставно застосовано штрафні санкції за роздрібний продаж пального без ліцензії. Законом № 481 чітко не врегульовано відносини щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а Державна фіскальна служба України лише 30.05.2019 направила лист за №17014/7/99-99-12-01-01-17 із розпорядженням про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 1 липня 2019 року, як наслідок, держава штучно створила для добросовісних платників перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача.

Відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області, у відзиві на адміністративний позов проти задоволення адміністративного позову заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що лист №17014/7/99-99-12-01-01-17 від 30.05.2019 носить рекомендаційний характер та не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за роздрібну торгівлю пальним без ліцензії

Відповідач стверджує, що позивачу ліцензія видана без порушення законодавчо встановленого 20-ти денного строку, тому контролюючий орган діяв у відповідності до вимог закону.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2020 на суму 49796 грн. відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області, зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «Київ Інвест Груп» () за місцем здійснення господарської діяльності за адресою Черкаська область. Драбівський район, с. Великий Хутір, вул. Центральна 10, виявлено наявність 2165 літрів газу скрапленого на загальну суму 24897,50 грн, які не обліковані за місцем реєстрації та зберігання у встановленому законодавством порядку, а також факт невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному «X» звіті РРО. Сума невідповідності склала 3205,69 грн.

Перевіряючими складено акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020, який є невід`ємним додатком до акту перевірки №54/23/23/05/38744775 від 04.03.2020. В акті зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020 зазначено ціну реалізації за 1 літр газу скрапленого 11 грн. 50 коп., за якою здійснювалася реалізація газу скрапленого 25.02.2020.

Зі співставлення залишків, зазначених в Х-звіті від 12 год. 13 хв. 25.02.2020 та фактичних залишків газу скрапленого, згідно акту зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020, з урахуванням допустимої похибки, згідно Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року №332, перевіряючими зроблено висновок про наявність 2165 літрів газу скрапленого, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання у встановленому законодавством порядку.

На думку відповідача, лист Укрметртестстандарту від 31.10.2005 №34-114/05 не стосується ТОВ «Київ Інвест Груп», а також не являється нормативно- правовим актом, що регулює такий вид господарської діяльності, як зберігання, відпуск та облік газу скрапленого, тому не є належним доказом та не спростовує встановлене перевіркою порушення.

На підставі наведеного відповідач вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідач Головне управління ДПС у м. Києві, у відзиві на адміністративний позов проти задоволення адміністративного позову заперечив, з аналогічних підстав що і Головне управління ДПС у Черкаській області.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області, на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, направлень від 25.02.2020 №114, від 25.02.2020 №115, та на підставі наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 24.02.2020 №324 «Про проведення фактичної перевірки» проведено фактичну перевірку АГЗГІ за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Великий, Хутір, вул. Центральна, буд. 10, де здійснює діяльність ТОВ «Київ Інвест Груп» (код 38744775) та складено акт фактичної перевірки від 04.03.2020 №54/23/23/05/38744775.

В акті перевірки від 04.03.2020 №54/23/23/05/38744775 зроблено висновки про:

- наявність 2165 літрів газу скрапленого на загальну суму 24897,50 грн., які не обліковані за місцем реалізації та зберігання у встановленому законодавством порядку, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР);

- факт невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному «X» звіті РРО. Фактична сума готівкових коштів склала 10936 грн. Відповідно до X звіту сума готівкових коштів мала б скласти 7730. Сума невідповідності склала 3205,69 грн., чим порушено п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР;

- встановлено, що в період з 01.07.2019 по 07.07.2019 на АГЗС «Барс», що належить ТОВ «Київ Інвест Груп» за адресою: Черкаська область, Драбівський р-н, с. Великий Хутір, вул. Центральна, 10 здійснювалась роздрібна торгівля пальним, а саме газом скрапленим без наявності ліцензії, чим порушено ст. 15 Закону № 265/95-ВР.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 26.03.2020, яким Головним управлінням ДПС у м. Києві за порушення п. 12, 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР на підставі ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 49795 грн., що складає подвійну суму вартості необлікованого товару, а також штраф у розмірі 1 грн. за розбіжність готівкових котів на місці здійснення розрахунків;

- від 26.03.2020, яким Головним управлінням ДПС у Черкаській області за порушення ч. 20, 33 ст. 15 Закону № 265/95-ВР на підставі ст. 17 Закону №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 250000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Згідно ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

Акт №54/23/23/05/38744775, за результатами проведення фактичної перевірки позивача зареєстровано в ГУ ДПС у Черкаській області 04.03.2020.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь- яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результат перевірки.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яке здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 5S цього Кодексу.

Акт перевірки №54/23/23/05/38744775 від 04.03.2020 отримано ТОВ «Київ Інвест Груп» 10.03.2020, що не заперечується позивачем. Податкове повідомлення-рішення № на суму 250000 грн. прийняте протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, а саме 26.03.2020.

Заперечення на акт перевірки ТОВ «Київ Інвест Груп» надійшло до Головного управління 27.03.2020, тобто після складання податкового повідомлення-рішення.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області відкликано податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2020 та призначено до розгляду заперечення на акт перевірки, який відбувся 03.04.2020.

За результатами розгляду заперечень протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень, а саме 08.04.2020 Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення ч. 20, 33 ст. 15 Закону № 265/95-ВР на підставі ст. 17 Закону №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 250000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями контролюючих органів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (пункт 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

Відповідно до пункту 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС.

Виходячи з положень підпунктів 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.

Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному, звіті АЗС за формою №17-НП, а відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем, та відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

Підпунктами 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Так, способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою, ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій.

Щодо відсутності належних замірів пального під час проведення перевірки, суд акцентує увагу, що відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Отже, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на вимогу перевіряючих прямо передбачено нормами Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, в ході проведення перевірки за участі начальника АГЗС Озеран О.В. складено акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020, який є невід`ємним додатком до акту перевірки №54/23/23/05/38744775 від 04.03.2020. В акті зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020 зазначено ціну реалізації за 1 літр газу скрапленого 11 грн. 50 коп., а також наповненість двох резервуарів ємкістю 4850 літрів на 72% та 75%.

Названий акт засвідчено власноручним підписом на акті начальника АГЗС Озеран О.В., зауважень щодо його змісту не вказано.

В контексті наведеного, суд відхиляє посилання позивача про неналежне вимірювання залишків скрапленого газу в резервуарах.

За результатами співставлення залишків, зазначених в Х-звіті від 12 год. 13 хв. 25.02.2020 та фактичних залишків газу скрапленого, згідно акту зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 25.02.2020, з урахуванням допустимої похибки, згідно Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року №332, перевіряючими зроблено висновок про наявність 2165 літрів газу скрапленого, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання у встановленому законодавством порядку.

Отже, матеріалами перевірки належним чином встановлено наявність 2165 літрів газу скрапленого на загальну суму 24897,50 грн., які не обліковані за місцем реалізації та зберігання у встановленому законодавством порядку, тому правомірно застосовано штрафні санкції у подвійному розмірі від вартості необлікованого товару.

Щодо невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному «X» звіті РРО, суд зазначає, що інспекторами здійснено опис наявних готівкових коштів у місці здійснення розрахунків який є невід`ємним додатком до акту перевірки №54/23/23/05/38744775 від 04.03.2020 та встановлено, що фактична сума готівкових коштів склала 10936 грн. Відповідно до X-звіту сума готівкових коштів повинна 7730 тобто сума невідповідності склала 3205,69 грн.

Як наслідок, до позивача правомірно застосована штрафна санкція в розмірі 1 грн. на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.

За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2020 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 08.04.2020 яким до позивача застосовано штраф у розмірі 250000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон № 481) ліцензія (спеціальний дозвіл) документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Роздрібна торгівля пальним діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Статтею 15 Закону №481 встановлено, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до статті 17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії 250000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом №3-25 від 21.06.2019 направив Головному управлінню ДФС в Черкаській області заяву щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Великий Хутір, вул. Центральна, 10.

Вищевказану заяву з додатками щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним було отримано відповідачем 24.06.2019.

08.07.2019 відповідач видав позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900200, терміном дії 08.07.2019 по 08.07.2024, на господарську одиницю позивача, розташовану за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Великий Хутір, вул. Центральна, 10.

В той же час, перевіркою встановлено факти реалізації позивачем з 01.07.2019 по 07.07.2019 пального без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено частини 20, 33 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995.

Вищевикладене підтверджується матеріалами справи, зокрема Z-звітами за вказаний період та інформацією з підсистеми АІС «Податковий блок».

Більше того, позивач не заперечує факту торгівлі пальним у період з 01.07.2019 по 07.07.2019.

Таким чином, суд наголошує, що позивачем у період з 01.07.2019 по 07.07.2019 здійснювалась реалізація пального за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідна ліцензія позивачем була отримана лише 08.07.2019.

Тобто протягом вищевказаного періоду товариство здійснювало реалізацію пального з порушенням вимог Закону № 481.

При цьому, суд наголошує, що в уповноваженого органу є передбачений Законом №481/95-ВР 20-денний строк на видачу ліцензії або прийняття рішення про відмову у такій видачі, який зі врахуванням поданої заяви 21.06.2019 та отримання її органом 24.06.2019 закінчувався 14.07.2019.

До того ж, подання заяви для отримання ліцензію не гарантує її отримання, оскільки за визначених законодавством підстав контролюючий орган наділений повноваженнями відмовити у видачі ліцензії. Відтак, здійснення реалізації пального повинно здійснюватись лише після отримання заявником рішення про видачу ліцензії у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, позивачем здійснено роздрібну торгівлю пальним до отримання ліцензій на роздрібну торгівлю, чим порушено вимоги ст. 15 Закону №481/95-ВР.

Аналізуючи наведені вище норми суд зазначає, що суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати оптову торгівлю пальним, з 01.07.2019 повинен отримати в уповноваженого органу виконавчої влади відповідну ліцензію на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. За відсутності ліцензії, суб`єкт господарювання несе відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481, у вигляді штрафу 250000 гривень.

Таким чином, суб`єкт господарювання, який реалізує пальне без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірне рішення відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Посилання позивача на лист Державної фіскальної служби від 30.05.2019 за №17014/7/99-99-12-01-01-17 та обов`язок відповідача видати ліцензію саме 01.07.2019, суд вважає безпідставним та відхиляє з огляду на те, що відповідним листом лише вказано, що ліцензії на роздрібну торгівлю пальним починають видаватись з 01.07.2019. При цьому, строк для розгляду та прийняття відповідного рішення про видачу/відмову у видачі ліцензії встановлений законодавцем і становить 20 календарних днів.

Суд наголошує, що суб`єкт господарювання, який реалізує пальне без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР.

Невідповідність чинному законодавству дій контролюючого органу, наприклад, безпідставне чи протиправне не надання відповідної ліцензії контролюючим органом, є підставою для визнання протиправною такої бездіяльності суб`єкта владних повноважень, однак жодним чином не надає право товариству для здійснення господарської діяльності без обов`язкової ліцензії.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність з боку позивача порушень норм чинного законодавства України виявлених під час проведення перевірки податковим органом, а саме реалізація пального без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, дана обставина позивачем не спростована, доводів які б ставили під сумнів наявність даних порушень не наведені, тому податкове повідомлення-рішення від 08.04.2020 № є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сплачену суму судових витрат залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом, тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко