Справа № 400/4328/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 р. № 400/4328/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:скасування рішення від 18.06.2020 № 24; визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про: визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії з 7896,30 грн на 3922,49 грн, зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для призначення пенсії з 3,26954 грн на 1,52715 грн, зменшення середньомісячного заробітку для призначення пенсії з 15984,23 грн на 7465,98 грн; скасування рішення від 18.06.2020 р. № 24 про перерахунок пенсії; зобов`язання нарахувати та виплатити розмір пенсії з 01.07.2020 р. з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який на час призначення пенсії складав 3,26954 та середньомісячного заробітку, який складав 15984,23 грн, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії в повному розмірі, за весь час несвоєчасної виплати пенсії, починаючи з 01.07.2020 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до 01.07.2020 р. отримував пенсію за віком у розмірі 7896,30 грн, а з 01.07.2020 р. отримує 3922,49 грн. Підставою для зменшення розміру пенсії став перерахунок пенсійної виплати на підставі довідки АТ "Урангеологорозвідка" про заробітну плату від 20.05.2020 р. № 08/11-803. Вказані дії призвели до зменшення заробітку в рублях, що враховується для призначення пенсії, за період роботи в Монгольській геологозйомочній експедиції об`єднання "Зарубіжгеологія" з 01.01.1979 р. по 31.12.1983 р. з 33434,49 руб. до 10728,01 руб., що в свою чергу призвело до зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати за вказаний період з 3,26954 грн до 1,52715 грн та зменшення пенсійної виплати.

Відповідач 30.10.2020 р. подав відзив на позов (а. с. 40-44), в якому зазначає, що для обчислення розміру пенсії під час її призначення було враховано довідку Сосновського державного геологічного підприємства Геологічного концерну "Геологорозвідка" від 31.10.1996 р. № 1030. У березні 2020 року проведено контрольну перевірку пенсійної справи позивача, за результатами якої було виявлено, що в довідці від 31.10.1996 р. № 1030 суми заробітної плати зазначено з урахуванням іноземної валюти. На запит відповідача отримано довідку від 20.05.2020 р. № 08/11-803, в якій суми заробітної плати суттєво відрізняються від сум, зазначених у довідці від 31.10.1996 р. № 1030. Підстави для врахування сум заробітної плати, які виплачувалися в іноземній валюті за період роботи за кордоном в установах СРСР до 1992 року, відсутні. Оскільки вина відповідача відсутня, то підстав для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів немає. Позовні вимоги в частині нарахування та виплати пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 3,26954 та середньомісячного заробітку 15984,23 грн задоволенню не підлягають, оскільки це є дискреційними повноваженнями відповідача.

09.11.2020 р. позивач подав відповідь на відзив, де вказав, що проведення відповідачем у березні 2020 року контрольної перевірки пенсійної справи є порушенням постанови ПФУ № 19/1 як у частині строків, так і в частині підстав для її проведення. Спростувань того, що із заробітної плати позивача за період з січня 1979 року по грудень 1983 року не нараховувались та не сплачувались страхові внески відповідачем надано не було. Не включення відповідачем усіх доходів позивача, які враховуються для обчислення пенсії, ставить під обґрунтований сумнів вибір відповідачем оптимального варіанту середньомісячного заробітку позивача для обчислення пенсії.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 20.07.1996 р. отримує пенсію за віком по Списку № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058).

Для обчислення розміру пенсії під час її призначення було враховано довідку Сосновського державного геологічного підприємства Геологічного концерну "Геологорозвідка" від 31.10.1996 р. № 1030 (а. с. 18).

У березні 2020 року проведено контрольну перевірку пенсійної справи позивача, за результатами якої було виявлено, що в довідці від 31.10.1996 р. № 1030 суми заробітної плати зазначено з урахуванням іноземної валюти.

На запит відповідача отримано довідку від 20.05.2020 р. № 08/11-803 (а. с. 9), в якій суми заробітної плати суттєво відрізняються від сум, зазначених у довідці від 31.10.1996 р. № 1030.

Рішенням від 18.06.2020 р. № 24 відповідач провів перерахунок пенсії позивача, зменшивши її розмір з 7896,30 грн на 3922,49 грн за рахунок зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для призначення пенсії з 3,26954 на 1,52715 та зменшення середньомісячного заробітку для призначення пенсії з 15984,23 грн на 7465,98 грн (а. с. 22).

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788) у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Суд звертає увагу, що міжнародний договір України, це міжнародний договір, що стосується питань міжнародного правового співробітництва і правової допомоги в цивільних справах, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України і який набрав чинності в установленому порядку; а також міжнародний договір колишнього СРСР, який застосовується Україною в порядку правонаступництва.

Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12.09.1991 р. №1545-XII Верховна Рада України встановила, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

06.04.1981 р. між СРСР і Монгольською народною Республікою була підписана Угода про співробітництво у галузі соціального забезпечення, ратифікована 02.12.1981 р., та яка набула чинності з 28.01.1982 р. (далі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види соціального забезпечення громадян, які встановлено або буде встановлено законодавством Договірних Сторін. Під соціальним забезпеченням у галузі пенсійного забезпечення за даною Угодою маються на увазі всі види забезпечення, які надаються громадянам державними органами обох держав у разі призначення пенсії за віком, по інвалідності, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Положення Угоди поширюються також на всі види соціального забезпечення, які надаються відповідно до законодавства Договірних Сторін військовослужбовцям.

Громадяни однієї Договірної Сторони, які постійно проживають на території іншої Договірної Сторони, з усіх питань соціального забезпечення повністю прирівнюються до громадян цієї Договірної Сторони. Під терміном "постійно проживають", за даною Угодою, розуміються особи, які мають дозвіл на постійне проживання, підтверджений документами, отриманими від компетентних органів відповідної Договірної Сторони.

При здійсненні соціального забезпечення компетентними органами Договірної Сторони, на території якої проживає громадянин, до нього застосовується внутрішнє законодавство.

У разі призначення пенсії зараховується повністю трудовий стаж, у тому числі і стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільговому розмірі, набутий на території обох Договірних Сторін і підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої набуто трудовий стаж.

Розрахунок стажу роботи в кожній із Договірних Сторін провадиться за законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої робота виконувалася.

Пенсії призначаються і виплачуються компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої постійно проживає на день звернення за призначенням пенсії громадянин і має право на пенсію за законодавством цієї Договірної Сторони.

Соціальне забезпечення працівників, включаючи технічний і обслуговуючий персонал, дипломатичних, консульських і торгових представництв та інших установ однієї держави, які знаходяться в другій державі, а також членів їхніх сімей провадиться за законодавством держави, яка їх направила, якщо вони є громадянами цієї держави.

Соціальне забезпечення працівників підприємств наземного і повітряного транспорту, річкового судноплавства, працівників спільних, акціонерних та інших підприємств та членів їхніх сімей, які направляються на тимчасову чи постійну роботу на територію другої держави, провадиться за законодавством держави, яка їх направила.

Усі витрати, пов`язані з реалізацією соціального забезпечення за цією Угодою, несе Договірна Сторона, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки між державами не провадяться.

Документи та архівні матеріали, необхідні для призначення пенсій відповідно до Угоди, надаватимуться на запит компетентної установи соціального забезпечення іншої Договірної Сторони.

Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 періоди, з яких складається страховий стаж, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, можливість врахувати при призначенні пенсії заробіток, отриманий за межами України, залежить від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Тобто, головною умовою врахування заробітку для призначення (перерахування) пенсії є відрахування страхових внесків із цих сум.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що під час перерахунку пенсії, її розмір визначається виходячи із всієї заробітної платні, з якої сплачувалися внески до страхових фондів.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" іноземна валюта це валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу, платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях, кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами.

У довідці Сосновського державного геологічного підприємства Геологічного концерну "Геологорозвідка" від 31.10.1996 р. № 1030 вказано розмір заробітної плати позивача за період з січня 1979 року по грудень 1983 року, однак не зазначена валюта, в якій обраховано вказані суми.

Водночас, у довідці від 01.11.2004 р. № 1743 вказано ідентичні суми, як у довідці від 31.10.1996 р. № 1030, а в загальній сумі вказано валюту рублі (а. с. 8).

Натомість відповідач при перерахунку пенсії позивача з 01.07.2020 р. використав дані довідки від 20.05.2020 р. № 08/11-803, суми в якій значно менші від зазначених у довідці від 31.10.1996 р. № 1030, оскільки враховано лише 60% основного окладу в рублях, а решту становили інвалютні рублі. При цьому, у довідці від 20.05.2020 р. № 08/11-803 вказано, що з усіх сум здійснені відрахування до Фонду соціального страхування.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" інвалютні карбованці не є іноземною валютою, а є умовною грошовою одиницею, яку використовували для безготівкового нарахування коштів радянським спеціалістам, які працювали за кордоном. Курс цієї умовної одиниці до карбованця СРСР становив один до одного.

За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не враховано частину заробітку в інвалютних карбованцях при обчисленні пенсії позивача.

З огляду на викладене, рішення відповідача від 18.06.2020 р. № 24 про перерахунок пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, позовна вимога про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії з 7896,30 грн на 3922,49 грн, зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для призначення пенсії з 3,26954 грн на 1,52715 грн, зменшення середньомісячного заробітку для призначення пенсії з 15984,23 грн на 7465,98 грн поглинається вимогою про скасування рішення. Скасувавши рішення, суд не вбачає підстав ще й визнавати протиправними дії відповідача, які вилилися в оскаржуване рішення.

Слушною є позиція відповідача в частині того, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити розмір пенсії з 01.07.2020 р. з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який на час призначення пенсії складав 3,26954 та середньомісячного заробітку, який складав 15984,23 грн, з урахуванням раніше проведених виплат, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача провести перерахунок його пенсії з 01.07.2020 р. з урахуванням заробітної плати за період роботи в Монгольській геологічній експедиції з 01.01.1979 р. по 31.12.1983 р. на підставі довідки Сосновського державного геологічного підприємства Геологічного концерну "Геологорозвідка" від 31.10.1996 р. № 1030.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон № № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050 визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку № 159.

Водночас, зі змісту ст. 1 Закону № 2050 випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище ст. 2, 3 Закону№ 2050 встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Так, використане у ст. 3 Закону № 2050 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1- 3 Закону № 2050 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 р. у справі № 816/379/16 та від 30.09.2020 р. у справі № 280/676/19.

Оскільки судом встановлено, що відповідач протиправно здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки від 20.05.2020 р. № 08/11-803, що призвело до зменшення розміру пенсійної виплати, пенсійний орган зобов`язаний здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону № 2050, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, вимога позивача про здійснення виплати пенсії є похідною від вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії. Здійснення перерахунку матиме наслідком виплату відповідної суми різниці. Окрім того, виплата позивачу сум перерахунку є обов`язком відповідача, який він має виконувати в силу закону. Слід також зазначити, що право позивача на отримання сум недоплаченого розміру пенсії, яка має бути нарахована відповідачем у результаті здійснення перерахунку на виконання рішення суду, відповідачем ще не порушено. Отже, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача сплати різницю є передчасною.

Крім того, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею передбачено право, а не обов`язок суду зобов`язати суб`єкт владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення. В силу обов`язковості рішення суду, відсутні підстави вважати, що відповідач його не виконає.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 1681,60 грн (а. с. 31), відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 840,80 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про: визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії з 7896,30 грн на 3922,49 грн, зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для призначення пенсії з 3,26954 грн на 1,52715 грн, зменшення середньомісячного заробітку для призначення пенсії з 15984,23 грн на 7465,98 грн; скасування рішення від 18.06.2020 р. № 24 про перерахунок пенсії; зобов`язання нарахувати та виплатити розмір пенсії з 01.07.2020 р. з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який на час призначення пенсії складав 3,26954 та середньомісячного заробітку, який складав 15984,23 грн, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії в повному розмірі, за весь час несвоєчасної виплати пенсії, починаючи з 01.07.2020 р., задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.06.2020 р. № 24 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2020 р. з урахуванням заробітної плати за період роботи в Монгольській геологічній експедиції з 01.01.1979 р. по 31.12.1983 р. на підставі довідки Сосновського державного геологічного підприємства Геологічного концерну "Геологорозвідка" від 31.10.1996 р. № 1030.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на всі невиплачені своєчасно грошові кошти, починаючи з 01.07.2020 р. по дату остаточного розрахунку.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.02.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська