Справа № 640/24817/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Київ №640/24817/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Васильєвій Ю.В., за участі: представників позивача - Ебубікірова Е.Я., Чуфарова І.О., представника відповідача - Кальковця В.Л., здійснюючи відкритий судовий розгляд адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА"

до Офісу великих платників податків Державної податкової служби

України

про зобов`язання вчинити дії, -

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 лютого 2020 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 8-а, ) з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ), в якому просить суд зобов`язати Офіс великих платників податків Державної податкової служби України здійснити перерахунок суми штрафів за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № виходячи зі ставки, що встановлена абзацом першим п. 73 пр.2 р. ХХ ПКУ (1 відсоток обсягу постачання - без податку на додану вартість, але не більше 510 гривень, за всі виявлені в межах перевірки несвоєчасно зареєстровані податкові накладні в сукупності) та надіслати (вручити) Позивачу нове податкове повідомлення-рішення з перерахованою таким чином сумою штрафів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до норм п. 73 пр. 2 p. XX Податкового кодексу України, Відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок суми штрафу за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № , виходячи із ставки, що встановлена абзацом першим п. 73 пр. 2 p. XX ПКУ та надсилати (вручити) Позивачу нове податкове повідомлення-рішення з перерахованою сумою штрафів. Таке зобов`язання виникло у Відповідача в силу закону на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних та неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 року № 466-ІХ (надалі - «Закон № 466»), та в подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14.07.2020 року № 786-ІХ (надалі - «Закон № 786»), а також набрання чинності постановою Верховного Суду від 17.07.2020 р. в справі № 640/5138/19 про передання справи на новий розгляд. Між тим, це зобов`язання не було виконано Відповідачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання по справі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на поточну дату ТОВ «Розетка.УА» оскаржує по суті прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 №, по якому просить вчинити дії по здійсненню перерахунку. Також, відповідачем відмічено, що законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури удового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Протокольною ухвалою суду від 01.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 10 лютого 2021 року представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10 лютого 2021 року проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 10 лютого 2021 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи наступне.

Посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Розетка.УА» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 21.11.2018 №3638/28-10-44-04/37193071, згідно з висновками якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Розетка. УА» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів реєстрації податкових накладних згідно з додатком до акта перевірки.

На підставі акта перевірки, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 №, з яким до Позивача був застосований штраф у розмірі 2 868 852 грн. 41 коп. (два мільйони вісімсот шістдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 41 коп.) за порушення строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних, складених -за операціями з постачання товарів/послуг покупцям, які не зареєстровані як платники податку.

Позивач скористався власним правом на адміністративне та судове оскарження ППР.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року в адміністративній справі № 640/5138/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розетка.УА" (Позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018 року (ППР), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року в адміністративній справі № 640/5138/19 (надалі - «Судові Рішення», копії додаються), Позивачу було повністю відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2020 у справі №640/5138/19 частково задоволено касаційну скаргу Позивача, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року в адміністративній справі № 640/5138/19 та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи постанову від 17.07.2020, Верховний Суд зазначив, зокрема, що 23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX (надалі Закон № 466-ІХ). Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Водночас, в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020, прийнятого за результатами нового розгляду адміністративної справи №640/5138/19, щодо тверджень позивача про зміну податкового законодавства прийняттям Закону №466 від 16.01.2020 та Закону №786 від 14.07.2020, якими змінено суми штрафів за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, зазначено, що вказані обставини не відносяться до предмету даного спору, а суд перевіряє рішення та дії суб`єкта владних повноважень на відповідність законодавства чинного на час їх прийняття чи вчинення та застосовує відповідне законодавство з огляду на п. 1) ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, саме в межах даної адміністративної справи №640/24817/20 позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок суми штрафів за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № виходячи зі ставки, що встановлена абзацом першим п. 73 пр.2 р. ХХ ПКУ.

Матеріали справи свідчать, що Позивач листом від 28.09.2020 додатково звертався до Відповідача з письмовою вимогою скасувати / відкликати ППР та пропозицією розглянути можливість перерахунку суми штрафу та надіслання (вручення) Позивачу відповідного нового податкового повідомлення-рішення.

За твердженням Позивача, на теперішній час він не отримав від Відповідача офіційної відповіді на зазначене звернення, а відповідно до отриманої Позивачем усної консультації представників Відповідача, зазначені дії зі скасування / відкликання ППР, перерахунку штрафів та прийняття Відповідачем нового податкового повідомлення-рішення наразі є неможливими через відсутність відповідних механізмів / підзаконних актів, якими має керуватися Відповідач в межах зазначених дій.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законодавчим актом, який регулює спірні правовідносини, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Відповідно до підпункту 201.10. статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 року № ) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю факту прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) було встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою ) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Так, у зв`язку з порушенням позивачем зазначених вище приписів податкового законодавства, податковим органом було прийнято відносно ТОВ «Розетка.УА» податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 року № .

Разом з тим, в подальшому відбулися зміни правового регулювання спірних правовідносин у зв`язку з набранням чинності 23 травня 2020 року - Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 року № 466-ІХ (надалі - «Закон № 466») та, в подальшому, 8 серпня 2020 року - Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14.07.2020 року № 786-ІХ (надалі - «Закон № 786»).

За наслідками змін, що внесені зазначеними Законами до Податкового кодексу України, законодавство, яке підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, було змінено законодавцем шляхом прийняття ретроактивної новели, якою змінено обсяг прав та обов`язків платника податків і контролюючих органів.

Так, відповідно до п. 73 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Таким чином, станом на час розряду даної справи чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 сатті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

В Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачена.

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 сатті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Суд зазначає, що станом на 10.02.2021 грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року досі залишається неузгодженим, адже процедура судового оскарження зазначеного рішення досі триває.

Наразі адміністративна справа №640/5138/19 перебуває на розгляді в Шостому апеляційному адміністративному суді за апеляційною скаргою ТОВ «Розетка.УА» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020.

Разом з тим, Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 04.12.2019 №37213508 про сплату ТОВ «Розетка.УА» грошового зобов`язання в розмірі 2 868 852, 41 грн. за Актом №35/07-28-10-42-02/37193071 від 16.11.2019.

Водночас, податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 № було прийнято на підставі висновків Акта перевірки від 21.11.2018 №3638/28-10-44-04/37193071.

В платіжному дорученні від 04.12.2019 №37213508 не міститься і будь-якого посилання і на податкове повідомлення рішення № .

Також, в матеріалах справи наявні копія інтегрованої картки платника податків ТОВ «Розетка.УА», з якої вбачаються відомості щодо нарахування податковим органом грошових зобов`язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № на дату 07.05.2019 p., на суму 2,868,852.41 грн. з наступним скасуванням такого нарахування датою 08.05.20,2019 p., вочевидь, через продовження процедури їх судового оскарження. Станом на момент сплати позивачем грошових коштів в розмірі 2 868 852, 41 грн. відповідно до платіжного доручення від 04.12.2019 №37213508, за позивачем не обліковувалось зобов`язання по сплаті податкового повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 року № .

Окрім того, після сплати позивачем коштів відповідно до платіжного доручення від 04.12.2019 №37213508, за позивачем обліковується переплата в розмірі 2 868 852, 41 грн., тобто, податковий орган не зарахував зазначені кошти, як сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № , а зарахував дані кошти, як переплату, що також свідчить про відсутність у позивача узгодженого або вже сплаченого податкового зобов`язання, яке б рахувалося в інтегрованій картці останнього.

Таким чином, станом на 30.09.2020 зазначена сума - 2 868 852, 41 грн., що сплачена ТОВ «Розетка.УА» 04.12.2019 pоку, обліковується за кредитом сальдо розрахунків із бюджетом, тобто становить переплату на користь ТОВ «Розетка.УА»

Тобто, станом на 30.09.2020 за ІКП ТОВ «Розетка.УА», як платника ПДВ: податковим органом не нараховано грошових зобов`язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року; обліковується переплата з боку Позивача, у тому числі із сплатою суми 2 868 852, 41 грн. за платіжним дорученням №37213508 від 04.12.2019 та відсутній факт зарахування оплати у погашення грошових зобов`язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року.

Отже, станом на момент вирішення даної справи, податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018 року є неузгодженим, зобов`язання за ним не сплачено, що відповідачем під час судового розгляду справи не спростовано.

Як зазначено судом вище, з 08.08.2020 року набрав чинності, зокрема, Закон України від 14.07.2020 №768 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємств», яким, зокрема, внесено зміни до п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу в частині зменшення розміру штрафів за порушення платниками ПДВ граничного строку для реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування.

Період, за яким у платника податків є право на перегляд застосування штрафних санкцій, розпочинається з 01.01.2017 і закінчується 23.05.2020 (датою набрання чинності Законом України №466 від 16.01.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженосте у податковому законодавстві»).

Тобто, позивач має право на перерахунок штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року.

Разом з тим, враховуючи зміни внесені до Податкового кодексу України в частині зменшення розміру штрафів за порушення платниками ПДВ граничного строку для реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, обрахована відповідачем сума штрафних санкцій підлягає перерахунку, а тому не може бути застосовано до позивача у тому розмірі, який визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи, що матеріали справи містять докази звернення позивача до податкового органу з вимогою вчинення відповідних дій, а саме перерахунку грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року, проте, відповідачем на виконання вимог п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України не було вчинено дій щодо перерахунку спірного податкового зобов`язання, суд приходить до висновку, що відповідачем було вчинено протиправну бездіяльність, яка полягає у непроведенні перерахунку грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року, а відтак наявні підстави для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної податкової служби України здійснити перерахунок суми штрафів за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № виходячи зі ставки, що встановлена абзацом першим пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача надіслати (вручити) Позивачу нове податкове повідомлення-рішення з перерахованою таким чином сумою штрафів, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи їх передчасність.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 8 ст. 139 КАС України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 8-а, ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, яка полягає у непроведенні перерахунку грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА", визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 року.

3. Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної податкової служби України здійснити перерахунок суми штрафів Товариству з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 року № виходячи зі ставки, що встановлена абзацом першим пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 8-а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 21 970, 00 грн. (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень) шляхом безспірного списання з рахунків Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 лютого 2021 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа