Справа № 308/821/19
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/821/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС в особі заступника її начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. та старшого державного інспектора ВМО № 1 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС Каналош С.В., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 19.06.2018 р. старшим державним інспектором ВМО №1 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 під час перетину мною кордону України із Словаччини (при в`їзді в Україну), було складено протокол №2762/30500/18 про порушення мною митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України.

Позивач зазначає, що заявами від 08.11.2018 р. та повторною заявою від 08.12.2018 р. він звертався до Закарпатської митниці ДФС України із проханням повідомити про розгляд складеного відносно нього протоколу про ПМП №2762/30500/18 від 19.06.2018 р. за ч. 3 ст. 470 МК України, так як ніяких викликів та повідомлень щодо розгляду справи не отримував.

10.01.2019 р. позивач отримав поштою рекомендованим листом № 051 відповідь Закарпатської митниці ДФС України (вих. № 07.70-20-20/19626 від 26.12.2018 р.) разом із копією постанови від 25.07.2018 р., заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України - начальника управління протидії митним правопорушенням Живицького В.А. №2762/30500/18 від 25.07.2018 р. про притягнення його до відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України, згідно якої на нього накладено штраф у сумі 8500 грн.

Однак, з постановою позивач не згідний, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку з наступних підстав.

Стверджує, що обставини, викладені в протоколі і постанові, про те, що 18.12.2015 року позивач ввіз на митну територію України автомобіль марки «Мерседес Бенц А 160» р.н. НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 в режимі «транзит», мав зобов`язання його вивезти, однак не вивіз з України в строк до 02.01.2016 р.- не відповідають дійсності.

При складенні протоколу, позивач пояснював інспектору митниці, що 18.12.2015 року він не ввозив на мигну територію України автомобіль «Мерседес Бенц А 160» р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 в режимі «транзит», і ніякого зобов`язання його вивезти у вказаний строк - не існує.

Розгляд справи Закарпатською митницею за складеним протоколом про ПМП відбувся без його участі, без участі його захисника, з порушенням всіх його прав. Висновки про його вину у вчинені порушення митних правил - складені на припущеннях і недостовірних доказах.

Крім цього, посилається на те, що інформація на нього, як на особу яка ввозила автомобіль в режимі «транзит», в базу даних ЄАІС Держмитслужби було внесено неправомірно і безпідставно, така не відповідає дійсності.

При складені протоколу і постанови не було взято до уваги його пояснення, а висновок про його причетність до ввезення автомобіля і вину у невивезенні, складено на припущеннях, що суперечить конституційним гарантіям.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, він не вчиняв і своєї вини у такому ніколи не визнавав і не визнає. Позивач зазначає, що він не являється суб`єктом вчинення такого і не повинен нести відповідальність за невідому іншу особу.

Протокол складено передчасно, без наявності законних для того підстав, без з`ясування необхідних для того обставин, передбачених ст. 256 КУпАН України (зокрема не встановлено особу, яка повинна відповідати за ввезення автомобіля, не встановлено особу, яка відповідальна за його зворотне вивезення, не з`ясовані всі необхідні данні щодо обставин внесення відомостей в базу даних ЄАІС Держмитслужби щодо нього, як особи яка ввозила автомобіль, не встановлено свідків, які могли бути при ввезенні автомобіля і які б могли ствердити, що він не має ніякого відношення до його ввезення, інші відомості, необхідні для вирішення справи).

Зазначає, що висновки інспектора щодо наявності в його діях вини - складені на припущеннях, що суперечить ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Крім того, митним органом, якому було відомо про дату ввезення вищевказаного автомобіля на територію України ще 28.12.2015 року і при наявності зобов`язання про необхідність його вивезення протягом 10 днів - Закарпатська митниця володіла базою даних із інформацією про невивезення автомобіля у встановлений строк. Відповідно, про вчинення правопорушення знала вже наступного дня, відколи закінчився строк, встановлений для вивезення автомобіля, тобто з 02.01.2016 р.

Однак, понад півтора роки із вказаної дати (з 02.01.2016 р. по 19.06.2018 р.) інспекторами Закарпатської митниці не складався протокол про адміністративне правопорушення, хоча позивач неодноразово перетинав кордон через митні пости, що свідчить про сплив всіх можливих строків давності притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності, про неможливість подальшого провадження по справі із з`ясуванням всіх необхідних обставин та про необхідність закриття провадження по складеному протоколу на підставі ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_1 просить постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України - начальника управління протидії митним правопорушенням Живицького В.А. №2762/30500/18 від 25.07.2018 р. про визнання позивача винним за порушення ч. 3 ст. 470 МК України і притягнення до відповідальності у виді штрафу в сумі 8500 грн. - визнати неправомірною і скасувати та провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно протоколу №2762/30500/18 від 19.06.2018 р. за ч. 3 ст. 470 МК України - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу зазначеного правопорушення.

В порядку встановленому КАС України представник відповідача надав відзив на позов. У поданому відзиві на позов відповідач вказує на правомірність винесення оскаржуваної постанови. Так, 28.12.2015 року громадянин ОСОБА_3 ввіз через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 в митному режимі «Транзит». Відповідно до інформації ПІК «Інспектор 2006» та ЦБД ЄАІС ДФС громадянин ОСОБА_3 мав вивезти автомобіль марки «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зоні діяльності однієї митниці, однак цього не зробив. Відтак, позивача на підставі та у порядку, що встановлені законом було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак його представник адвокат Бомбушкар С. подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу у їх відсутності.

Представник Закарпатської митниці ДФС в судове засіданні не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною третьою статті 470 Митного Кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, 19.06.2018 р. старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Каналош С. складено протокол про порушення митних правил № 2762/30500/18 відносно гр. ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) за ч. 3 ст. 470 МК України.

Примірник протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було вручено, що підтверджується відповідним записом у протоколі.

25.07.2018 року постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Живицького В.А. у справі про порушення митних правил № 2762/30500/18, громадянина Азербайджана ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 19.06.2018 року, о 16 годині 03 хвилини, в зону митного контролю пункту пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «КІА CARNIVAL», реєстраційний номер НОМЕР_5 в якому, в якості пасажира із Словаччини в Україну слідував громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ). В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України встановлено, що 28.12.2015 року громадянин ОСОБА_3 ввіз через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 в митному режимі «Транзит». Відповідно до інформації ПІК «Інспектор 2006» та ЦБД ЄАІС ДФС громадянин ОСОБА_3 мав вивезти автомобіль марки «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 в зоні діяльності однієї митниці в строк до 02.01.2016 року. Однак, цього не зробив. Станом на 19.06.2018 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного з метою транзиту становить більше ніж десять діб. Від надання пояснення щодо обставин ввезення даного легкового автомобіля громадянин ОСОБА_1 відмовився, скориставшись правом передбаченим ст. 63 Конституції України. У митницю, з метою продовження строку транзиту він не звертався.

Як встановлено судом з наданих відповідачем витягів з АСМО «Інспектор», 28.12.2015 о 06:54:46 год. у пункті пропуску 305020401 транспортний засіб «MERCEDES-BENZ А 160», номер кузова НОМЕР_4 , був ввезений ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) з метою «особистого користування».

Згідно з наявною в матеріалах справи інформацією про факти перетину Державного кордону України транспортними засобами, отримана з використанням можливостей відомчої підсистеми Держмитслужби системи «Аркан», 28.12.2015 о 06:33 год. в пункті пропуску Чоп (Тиса) в напрямку «в`їзд» в транспортному засобі «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ).

Щодо тверджень позивача, що за кермом вказаного транспортного засобу не перебував, то суд зауважує, що при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою. В даному випадку, транспортний засіб виступає в якості товару.

Крім того, відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, неможливим є переміщення транспортного засобу без пред`явлення документів, що підтверджують право власності чи користування ним. А тому твердження про те, що позивач не є належним суб`єктом вчинення правопорушення та перебував в автомобілі в якості пасажира спростовується вищенаведеним.

Виготовлення копій документів (свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, доручень на користування ними, паспортів громадян тощо) та зберігання їх у справах митних органів, діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством, не передбачено. В той же час, передбачено занесення відомостей (інформації) з поданих документів до інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, застосування яких регламентоване ст. 31 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, позаяк чинним законодавством України не передбачено обов`язок виготовлення копій документів (свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, доручень на користування ними, паспортів громадян тощо) та зберігання їх у справах митних органів, в даному випадку твердження позивача на відсутність таких документів не є доказом порушення митними органами приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України.

З огляду на що, покладання обов`язку з надання відповідних документів, зберігання яких не передбачене чинним законодавством України, є неправомірним та не може бути покладене в основу висновку про відсутність подання таких на час митного оформлення. В ході розгляду справи судом не встановлено підстав, які б дозволяли сумніватися у відомостях, занесених уповноваженою особою митниці до інформаційної бази даних.

Суд також звертає увагу, що позивачем з часу складення відносно нього протоколу про порушення митних правил (19.06.2018) не оскаржувалися ані дії працівників митного органу, ані третіх осіб (відсутнє відповідне рішення) щодо можливих неправомірних дій щодо внесення в інформаційну базу даних відомостей про ввезення ним транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході розгляду справи судом зворотного не встановлено.

Крім цього, посилання позивача та його представника про те, що інформація на позивача, що внесена в базу даних ЄАІС Держмитслужби є неправомірною не підтверджена жодним належним та допустимим доказом по справі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає спростованими твердження позивача щодо не ввезення ним на митну територію України в митному режимі «транзит» транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А 160», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вважає, що такі спрямовані на уникнення несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Також варто зазначити, що матеріали справи не містять інформації про те, що від позивача на адресу відповідача надходили повідомлення про неможливість прибути на Закарпатську митницю ДФС, а також не надходило жодних клопотань про перенесення розгляду справи про порушення митних правил № 2712/30500/17.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся із даним позовом в суд.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 2762/30500/18, кожний аркуш якого підписаний ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 )

З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) роз`яснені його права, передбачені ст. 494 та ст. 498 МК України, про що свідчить його підпис, а також повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться - 25.07.2018 року об 11.00 год. за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220, Закарпатська митниця ДФС. Примірник протоколу ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) отримано 19.06.2018 року.

Крім цього, факт того, що позивач був повідомлений своєчасно і належним чином про час місце розгляду запровадженого відносно нього протоколу, підтверджується також заявою позивача від 19.06.2018 року, яка ним підписана власноручно.

При цьому, суд зазначає, що позивач при складенні протоколу про порушення митних правил № № 2762/30500/18 не висловив будь-яких зауважень, про що проставив власний підпис.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) відмовився від надання пояснень з приводу даного правопорушення.

За наведених обставин, суд не вбачає порушень прав позивача під час розгляду справи про порушення митних правил.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач та його представник не надали суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення та дій відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Суд також зазначає, що в силу приписів ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п.4 Правил, такий автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку.

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Санкція даної норми передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Що стосується доводів позивача про те, що строки накладення адміністративного стягнення на нього за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, суд вважає такі висновки помилковими, виходячи з наступного.

Статтею 467 МК України передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою-п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою-п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 491 МК України, підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Відповідно до ст. 494 МК України - про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб`єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов`язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзит», та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Судом встановлено, що перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, виявлене відповідачем 19.06.2018 року . При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов`язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був.

Таким чином, діяння (бездіяльність) ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі митної території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого приписами МК України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення Закону.

Отже, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 2762/30500/18 винесена відповідачем в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) перевищив встановлений статтею 95 МК України транзитний строк доставки автомобіля, що перебував під митним контролем, більше ніж на десять діб, в його діях наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Відповідачем доказано правомірність свого рішення про притягнення гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, адміністративне стягнення накладено в межах строків та відповідно до санкції вказаної статті. Відповідно до ст. 522 МК України справу про порушення митних правил розглянув уповноважений орган. При винесенні постанови дотримані вимоги ст.ст. 523-527 МК України.

Таким чином, у даному випадку відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі ст. 288 КУпАП, ст. ст. 90, 95, 102, 381, 467, 470, МК України, керуючись ст. ст. 77, 90, 241-246, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС в особі заступника її начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. та старшого державного інспектора ВМО № 1 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС Каналош С.В., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.02.2021 року.

Суддя В.М. Малюк