Справа № 640/20266/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Київ № 640/20266/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

Приватного акціонерного товариства «Вінницяфармація»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Вінницяфармація» з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві від 08.05.19 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прийняте контролюючим органом, за наслідками перевірки, податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 471 060,00 грн. та штрафні фінансові санкції в розмірі 117 765,00 грн. є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесено без правового обґрунтування та повної перевірки всіх обставин справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2019 року адміністративну справу №640/20266/19 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві подано до суду відзив, у якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в порушення п. 50.1 ст. 50 ПК України ПАТ «Вінницяфармація» не відображено суму недоплати у складі декларації з податку на додану вартість, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як свідчать обставини справи, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Віниицяфармація» з питань, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 03.04.2019, валютного - за період з 01.04.2017 по 03.04.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2017 по 03.04.2019».

Перевіркою було встановлено порушення:

п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, який належить до сплати в бюджет в сумі 471 060,0 грн., в тому числі по періодам : за травень 2017-515,0 грн., вересень 2017 - 55,0 грн., грудень 2017 - 280 836,0 грн., січень 2018 - 628,0 грн., лютий 2018 - 160 000,0 грн., березень 2018 - 317,0 грн., грудень 2018 - 28 500,0 грн., лютий 2019 - 209,0 грн.

За результатами перевірки було винесено Акт від 10.04.2019 № 137/1/26-15-14-03- 06/01974968 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Віниицяфармація» на основі якого було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом, при вирішення якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання застосування штрафних (фінансових) санкції (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування врегульоване ст. 113 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 113.3. ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

В свою чергу п. 113.1 ст. 113 Податкового кодексу України встановлює, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Згідно з п. 114.1. ст. 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу. Крім того, як вбачається з п. 76.3. ст. 79 ПК України камеральна перевірка з інших питань (крім перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку) проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, як питання застосування до платника податків строків застосування штрафних (фінансових) санкцій, так і питання строків давності проведення перевірки своєчасності сплати платником податків узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання врегульовані ст. 102 ПК України.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, строк давності проведення контролюючим органом перевірки та самостійного визначення ним суму грошових зобов`язань платника податків становить 1095 днів.

Водночас, зі змісту пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України вбачається, що проведення контролюючим органом перевірки та визначення ним грошових зобов`язань (в тому числі застосування штрафних санкцій) із порушенням строку давності матиме місце у випадку, коли перевірка проведена (або коли визначено грошове зобов`язання) після спливу 1095 днів за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, наведені норми підтверджують висновок про те, що контролюючий орган, застосовуючи до платника податків таку міру відповідальності як штраф, повинен дотримуватись передбаченого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку визначення грошових зобов`язань, який сатновить1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року справа №240/110/19.

.

Відповідно до положень п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Нормами п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України, передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

При цьому, п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України, визначає, що під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, (п. п. 101.2.3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Так, строки давності та їх застосування визначені у статті 102 Податкового кодексу України, згідно норм п. 102.4 якої, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577.

Підпункт 3 пункту 2.1 Порядку № 577, передбачає, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Порядку № 577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Згідно з п. п. 4.3-4.5 Порядку № 577, в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З урахуванням наведеного, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності тривалістю 1095 днів з дня виникнення податкового боргу, вважається безнадійним у розумінні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, та, відповідно, підлягає списанню, яке здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа № 813/4430/16), від 9 липня 2019 року (справа № 0240/2269/18-а) та від 23 грудня 2019 року (справа № 813/3277/18).

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що за наслідками перевірки було встановлено, що у позивача станом на 31.12.2018 по рахунку 3772 обліковується дебіторська заборгованість по підприємству ПП ТК «БудТрейдСервіс» (код ЄРДПОУ 38293231) на суму 1 684 233,06 грн., вказана заборгованість виникла в результаті перерахування коштів за договором поставки. Сума податкового кредиту ПАТ «Вінницяфармація» перед контрагентом складає: за 2014 рік в сумі 161 000.00 грн., за січень-березень 2015 року в сумі 247 750.00 грн.

Також, контролюючий орган вказує на те, що у позивача станом на 31.12.2018 обліковується дебіторська заборгованість по підприємству ТОВ Компанія «Бізнесторгінвест» (код ЄРДПОУ 38293231) на суму 960 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 160 000,00 грн.). Вказана заборгованість виникла 26.02.2015 в результаті перерахування коштів за договорами поставки.

Крім того, в Акті перевірки зазначено, що по рахунку 6851 числиться дебіторська заборгованість в результаті перерахування коштів за послуги на рахунки наступних підприємств:

ТОВ «Інтернет-Інвест» (код ЄРДПОУ 32493292) на суму 328,66 грн. (в т.ч. ПДВ 55,00 грн.) період виникнення - вересень 2014. КП ВМП «Вінницяміськтеплоенерго» (код ЄРДПОУ 33126849) на суму 1 338,84 грн. (в т.ч. ПДВ 223,00 грн.) період виникнення - березень 2015.

ДП «Вінницький науково-дослідний інститут землеустрою» (код ЄРДПОУ 00692127) на суму 3 089,17 грн. (в т.ч. ПДВ 515,00 грн.) період виникнення - травень 2014.

ЖЕК № 12 МКП (код ЄРДПОУ 20084619) на суму 1 353,46 грн. (в т.ч. ПДВ 226,00 грн.) період виникнення - грудень 2014-січень 2015.

ПАТ «Вінницягаз» (код ЄРДПОУ 03338649) на суму 2 411,47 грн. (в т.ч. ПДВ 402,00 грн.) період виникнення - січень 2015.

ПАТ «Укртелеком» Вінницька філія (код ЄРДПОУ 21560766) на суму 779,05 грн. (в т.ч. ПДВ 130,00 грн.) період виникнення - грудень 2014.

ТОВ «Сервіс центр» ВСТ (код ЄРДПОУ 37489694) на суму 563,08 грн. (в т.ч. ПДВ 94,00 грн.) період виникнення - березень 2015.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що вказані суми дебіторської заборгованості по рахункам 3772 та 6851 є безнадійними в розумінні пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України по закінченні 1095 днів з дня їх виникнення.

Також, перевіркою оборотно-сальдової відомості по рахунку 151 встановлено, що обліковується сума в розмірі 142 500,00 грн. (в т.ч. ПДВ 28 500,00 грн.), як «Майнові права на приміщення». Вказана сума була перерахована у 2012 році за майнові права на приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, по яким не настав момент набуття права власності на дане приміщення.

ПрАТ «Вінницяфармація» перераховано кошти ПП «ОККО Бізнес Контракт» (код ЄРДПОУ 33614922) в сумі 1 255,56 грн. (в т.ч. ПДВ 209,26 грн.). Вказана сума була повернута підприємству у 2019 році.

Як вбачається із податкової Декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік Позивачем у рядку 01 Декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» задекларовано 11 802 004,00 грн., в рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» задекларовано - «-» 2 337 574,00 грн. (збиток), в рядку 04 Декларації «Об`єкт оподаткування» відображено «-» 2 337 574,00 грн. Отже, відображені Позивачем у податковій Декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік показники становлять: Дохід - 11 802 004,00 грн. та об`єкт оподаткування з від`ємним значенням (збитки) у розмірі «-» 2 337 574,00 грн.

Супровідним листом від 08.05.2019 ПрАТ «Вінницяфармація» направлено на адресу податкового органу Ліквідаційний фінансовий звіт ПрАТ «Вінницяфармація» за період з 01 січня по 19 квітня 2019 та податкову Декларацію з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року.

Позивачем в податковій Декларації з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року в рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» задекларовано - «-» 125 668,00 грн. (збиток), в рядку 03 Декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» вказано - «-» 1 648 818,00 грн., в рядку 04 Декларації відображено «Об`єкт оподаткування» - «-» 1 774 486,00 грн.

Таким чином, у ПрАТ «Вінницяфармація» в 2019 році виникла різниця в сумі 688 756,00 грн. (по взаємовідносинам з ТОВ «ІНТЕРГРАНД ІМПУЛЬС» - 545 000,00 грн., по взаємовідносинам з ПП «ОККО Бізнес Контракт» - 1 256,00 грн. та ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»» в сумі 142 500,00 грн.).

Вказану різницю позивачем було відображено в податковій Декларації з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2019 року.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов правового висновку, що контролюючим органом зроблено безпідставні та протиправні висновки щодо заниження суб`єктом господарювання податку на додану вартість, який належить до сплати в бюджет в сумі 471 060,00 грн., оскільки, вказана сума дебіторської заборгованості, є безнадійною, що відповідає ознакам безнадійної заборгованості у розумінні пп. «г» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та узгоджується з приписами п. 4П(С)БО 10.

За таких обставин, станом на час звернення позивача з даним позовом несплачене податкове зобов`язання набуло статусу безнадійного податкового боргу, тому вказаний податковий борг позивача за спливом строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, мав бути визнаний безнадійним та списаним відповідно до вимог статті 101 ПК України та згідно з Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків.

На противагу зазначеному, податковий орган не надав будь-яких доказів, які б підтверджували, що ним вживались заходи по стягненню податкового боргу з позивача саме до спливу строку давності, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Вінницяфармація» (02166, м. Київ, пр-т Лісовий, 39-а, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві від 08.05.19 р. № .

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Вінницяфармація» (02166, м. Київ, пр-т Лісовий, 39-а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 832,38 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.А. Качур