Справа № 200/6894/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року справа №200/6894/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/6894/20-а (головуючий суддя І інстанції Буряк І.В.), складеного в повному обсязі 23 вересня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з такими вимогами:

визнати бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду щодо не зарахування періодів роботи з 10.08.1999 по 26.08.1999 та з 27.08.1999 по 15.06.2001 у ПАТ ШУ Покровське на посаді гірника на маркшейдерських роботах підземного, що передбачає 50 % і більше робочого часу в обліковому періоді на підземних роботах за Списком № 1 шахтарі, протиправною;

зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати періоди роботи з 10.08.1999 по 26.08.1999 та з 27.08.1999 по 15.06.2001 у ПАТ ШУ Покровське на посаді гірника на маркшейдерських роботах підземного, що передбачає 50 % і більше робочого часу в обліковому періоді на підземних роботах за Списком № 1 шахтарі, згідно до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;

зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії згідно до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з 27.10.2018 (а.с. 1-2).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 47-49).

Не погодившись з судовим рішенням, представника позивач (через свого представника) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/6894/20-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що не зарахуванням до стажу роботи за списком № 1 шахтарі, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах не зараховані періоди роботи з 10 серпня 1999 року по 26 серпня 1999 року та з 27 серпня 1999 року по 15 червня 2001 року є протиправним.

Вважає, що трудова книжка позивача є доказом зайнятості позивача на підземних роботах 100 % робочого часу (а.с. 54-55).

Сторони в судове зсідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

21 січня 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

12 лютого 2021 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 14.10.1999 Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-19).

23 листопада 2018 року позивач звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, в графі вид пенсії вказано - за віком (а.с. 42-43).

Рішенням №14 позивачу призначено пенсію за віком, умовою призначення визначено Закон України №1058-IV прикінцеві положення п.2, ч.1, Закон України №1788, ст. 13, а) (робота за Списком №1) з 27 жовтня 2018 року.

Спірні періоди трудового стажу, а саме з 10.08.1999 по 15.06.2000 зараховано, як пільговий стаж за Списком №1, зазначене підтверджено розрахунком стажу (а.с. 9-11).

За даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 у спірний період часу:

з 10.08.1999 прийнятий учнем гірника з повним робочим днем у шахті (наказ 4017 від 10.08.1999;

з 27.08.1999 переведений гірником з розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ №4304 від 27.08.1999);

з 15.06.2001 звільнений за ст. 38 КЗоТ України за власним бажанням (наказ №2026 від 16.06.2001) (а.с. 4-7).

Згідно довідки № 791 від 23.11.2018, що видана «ПАТ «ШУ «Покровське», позивач працював 50% і більше в обліковому періоді на підземних роботах з 10.08.1999 по 26.08.1999 учнем гірника на маркшейдерських роботах підземний з оплатою підземного робочого; з 27.08.1999 по 15.06.2001 гірник на маркшейдерських роботах підземний (а.с. 34).

Згідно наказу № 176 від 21.04.1997 про проведення атестації робочих місць, посада яку обіймав позивач у спірні періоди, атестована за Списком № 1 розділу 1 «Гірничі роботи», пункт «г», код 1010100г-11711 (робітники з робочим днем у шахті 50% і більше) (а.с. 35-36).

Матеріали справи також містять заяву позивача, датовану 10.06.2020, згідно тексту якої, позивач звертаючись до відповідача просить надати роз`яснення про відмову нарахування до пенсії про престижність шахтарської праці на період з 10.08.1999 по 15.06.2002 (а.с. 44).

Листом відповідача від 22.06.2020 №0581-02-8/3624, щодо спірного питання позивачу надано роз`яснення, що за матеріалами пенсійної справи, згідно наданих позивачем документів, посади на яких працював позивач в періоди з 10.08.1999 по 26.08.1999 та з 27.08.1999 по 15.06.2001 атестовано за Списком №1 розділу 1 «Гірничі роботи», пункту «г», код 1010100г-11711, як працівник зайнятий на підземних роботах 50% та більше робочого часу, що не підпадає під дію ст. 8 закону України «Про престижність шахтарської праці», у зв`язку із чим підстави для зарахування вказаного стажу за Списком№1 шахтарі відсутні (а.с. 45-46).

Спірним у цій справі є право позивача на призначення пенсії у відповідності до вимог статті 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови у призначенні пенсії у відповідності до вимог статті 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди нараховані до пільгового стажу за Списком № 1, що не є безумовною підставою на призначення пенсії у відповідності до вимог статті 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведених норм, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Згідно з пунктом 1010100а підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16 січня 2003 року), та пунктом 1.1а підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (який діяв до 03 серпня 2016 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Відповідно до пункту 1010100г підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16 січня 2003 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються робітники, керівники, спеціалісти і службовці, зайняті на підземних роботах 50 процентів і більше робочого часу на рік (в обліковому періоді). До зазначених осіб, зокрема, віднесено гірників на маркшейдерських роботах (код 1010100г-11711).

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 2 цього ж Порядку вказано, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

За змістом Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, право на пенсію на пільгових умовах мають як робітники, зайняті повний робочий день, так і робітники, зайняті 50 і більше відсотків робочого часу, а тому саме собою призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 не може бути безумовною підставою для призначення пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Спірні періоди трудового стажу, а саме з 10.08.1999 по 15.06.2000 зараховано, як пільговий стаж за Списком №1, зазначене підтверджено розрахунком стажу (а.с. 9-11).

Вищевказане нівелює посилання позивача на незарухвання вказаних періодів до пільгового стажу.

Водночас суд зазначає, що оскільки посада «гірник на маркшейдерських роботах» на підземних роботах в шахті відноситься до пункту 1010100г підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16 січня 2003 року) та яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то період роботи позивача на цій посаді не зараховується до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI.

Трудова книжка не містить беззаперечних доказів праці позивача у вказаний період 50 і більше відсотків робочого часу, посилання на цю обставину є незмістовною.

При цьому, уточнююча довідка (а.с. 34) також не містить таких відомостей, а тільки визначає право позивача на зарахуванням спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу.

За правилами статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» обов`язковою умовою для застосування положень цього закону є зайнятість особи на підземних роботах протягом повного робочого дня (не менше 80 відсотків робочого часу), позивачем факт такої зайнятості не доведено і доказів на їх підтвердження не надано, а тому суд дійшов висновку про правомірність призначення відповідачу пенсії за віком згідно заяви від 23.11.2018 відповідно Закону України №1058-IV, а підстави для призначення пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у відповідача були відсутніми. Посилання апелянта на висновки Верховного суду у справі № 345/4616/16 від 20 листопада 2018 року суд апеляційної інстанції не приймає, з огляду на наявність судових рішень Верховного Суду у пізніший період (практика на підтвердження правомірності висновків суду першої інстанції), зокрема, від 18.04.2019 у справі № 392/17/17, від 27.08.2020 у справі №442/3559/17.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 200/6894/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року.

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко