Справа № 813/5929/15
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 813/5929/15 пров. № А/857/9237/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Качмара Володимира Ярославовича у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 813/5929/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, виконавчого комітету Винниківської міської ради, міського голови міста Винники Квурта Володимира Леонідовича, колишнього міського голови міста Винники Уварова Сергія Віталійовича, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добоша Юрія Олеговича, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, накладення штрафу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, стягнення компенсації та індексації,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 813/5929/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, виконавчого комітету Винниківської міської ради, міського голови міста Винники Квурта Володимира Леонідовича, колишнього міського голови міста Винники Уварова Сергія Віталійовича, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добоша Юрія Олеговича, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, накладення штрафу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, стягнення компенсації та індексації.

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддям, в тому числі і судді Качмару В.Я., в обґрунтування якої заявник покликається на те, що перелічені нею у заяві судді, в тому числі і суддя Качмар В.Я. не можуть розглядати дану справу, оскільки вони з 2008 року по даній справі виносили завідомо неправосудні рішення, які були скасовані Верховним судом України та двічі Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 17 липня 2014 року по справі «Яворенко та інші проти України» та від 29 березня 2018 року «Рашитов та інші проти України» визнав їх дії упередженими. Дані судді приймали свій відвід або самовідвід. Їх було притягнуто до дисциплінарної відповідальності Вищою кваліфікаційною комісією суддів.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року визнано заявлений відвід судді Качмара Володимира Ярославовича необгрунтованим. Питання про вирішення відводу судді Качмара Володимира Ярославовича передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2021 року, вказану заяву передано на розгляд складу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Заверухи О.Б., суддів Затолочного В.С., Ніколіна В.В.

Відповідно до розпорядження Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року № 791/21, на підставі службової записки головуючого судді Заверухи О.Б. від 22 лютого 2021 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 813/5929/15 (апеляційне провадження № А/857/9237/20), у зв`язку з неможливістю взяти участь у розгляді вказаної заяви членом колегії, зокрема суддею Ніколіним В.В. через перебування у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2021 року визначено колегію суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Заверуха О.Б., судді Затолочний В.С., Кушнерик М.П.

22 лютого 2021 року член колегії суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Кушнерик М.П. заявив самовідвід щодо розгляду вказаної заяви з метою виключення обставин щодо неупередженості при прийнятті рішення, оскільки ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду в даній справі від 05 лютого 2021 року вже задоволено його самовідвід.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Кушнерика Мар`яна Петровича про самовідвід задоволено та відведено суддю Кушнерика Мар`яна Петровича від розгляду справи № 813/5929/15, а вказану справу передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2021 року визначено колегію суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Заверуха О.Б., судді Бруновська Н.В., Затолочний В.С.

Згідно з ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід судді Качмара Володимира Ярославовича в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених п. 3 ч. 5 ст. 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо доводів наведених у заяві, то колегія суддів зазначає, що суддя Качмар В.Я. в період з 2008 року по даний час не брав участі у розгляді вказаної справи №813/5929/15 та не входив до складу будь-якої із колегій суддів, що її розглядали попередньо.

Рішенням ЄСПЛ «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) від 17 липня 2014 року розглянута скарга ОСОБА_1 на тривале невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року у справі № 2а-1041/08, та на відсутність ефективних засобів юридичного захисту та встановлено порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та статті 1 Першого протоколу. З матеріалів справи слідує, що головуючий суддя Качмар В.Я. також не брав у часті у розгляді справи № 2а-1041/08. Згідно вказаного рішення ЄСПЛ «Рашитов та інші проти України» (заява №60085/12 та 4 інших) ОСОБА_1 присуджена компенсація в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди і судових та інших витрат за надмірну тривалість кримінальних проваджень та відсутності у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту.

Також, жодними належними доказами не підтверджено твердження заявника про притягнення судді Качмара В.Я. до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Заявляючи відвід судді Качмару В.Я., заявник не навів та не надав суду жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості суддів.

Відповідно до п.п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волкова О. проти України» від 09 січня 2013 року (остаточне 27 травня 2013 року),«Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п. 49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Колегія суддів вважає, що обставини, викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали судді Качмару В.Я. брати участь у розгляді цієї адміністративної справи чи свідчили про неупередженість.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36, ст. 37, ст. 38, ст. 39, ст. 40, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Качмара Володимира Ярославовича у справі № 813/5929/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, виконавчого комітету Винниківської міської ради, міського голови міста Винники Квурта Володимира Леонідовича, колишнього міського голови міста Винники Уварова Сергія Віталійовича, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добоша Юрія Олеговича, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, накладення штрафу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, стягнення компенсації та індексації - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний