Справа № 127/224/21
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/224/21
Провадження № 2-а/127/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В., за участю: представника позивача Корнійчука С.А., представника відповідача Савчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціалісті інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича про скасування постанови серії ІВ №00006795 від 25.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до головного спеціалісті інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича про скасування постанови серії ІВ №00006795 від 25.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

25.08.2020 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнім Ярославом Валерійовичем було винесено постанову серії ІВ №00006795 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до постанови, позивач 19.08.2020р. о 10.14год. керуючи автомобілем марки «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Соборна, 92, м. Вінниця, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34.(Зупинку заборонено), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що вказана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, а також складеною за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм діючого законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена згідно чинного законодавства, у звязку з порушенням останнім ПДР України.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.08.2020 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнім Ярославом Валерійовичем було винесено постанову серії ІВ №00006795 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до постанови, позивач керуючи автомобілем марки «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Соборна, 92, м. Вінниця, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34.(Зупинку заборонено) за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

Відповідно доч.2ст.77КАС України, в адміністративних справах пропротиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обвязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні позивач не обґрунтував наданими доказами вимоги, зазначені у її позові, а саме: що він не порушував ПДР України, та що дії відповідача є протиправними.

19 серпня 2020 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку ОСОБА_2 було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП: порушення правил зупинки, а саме: здійснено зупинку транспортного засобу - легкового автомобіля: марка «Toyota», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 » в зоні дії дорожнього знаку 3.34 (зупинку заборонено), який застосований із горизонтальною розміткою 1.4, що нанесена біля краю проїзної частини по вул. Хлібна у м. Вінниці.

У зв`язку з тим, що технічні можливості не дозволяли встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення, інспектор з паркування розмістив на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, що є його обов`язком в силу ч.3 ст.279-1 КУпАП.

Суб`єктом правопорушення правил зупинки (яке зафіксовано в режимі фотозйомки) згідно примітки до ст. 122 КУпАП є особа, що передбачена у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, тобто, в даному випадку це фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб (позивач у справі), що було встановлено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Оскільки відомості про належного користувача транспортного засобу «Toyota», з номерним знаком НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру транспортних засобів - не внесені, то після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування 25 серпня 2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення сер. ІВ № 00006795 згідно до ч.5 ст.279- 1, ст.ст.283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом позову ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач не заперечує факт зупинки транспортного засобу по вул. Соборна, 92 у м. Вінниці, однак стверджує, що заборонний знак 3.34 встановлений з порушенням чинного законодавства. Крім цього вказує на те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто без його участі, а тому його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проте позов позивача надуманий та є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено подію і склад адміністративного правопорушення, інспектор з паркування діяв у межах наданих повноважень у спосіб та в порядку, визначеному законодавством, а позивач є тією особою, яка повинна нести відповідальність згідно законодавства.

Фактичною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності слугувало те, що автомобіль був зупинений у місці де зупинку заборонено, а саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 (зупинку заборонено), який застосований із горизонтальною розміткою 1.4, що нанесена біля краю проїзної частини по вул. Хлібна у м. Вінниці.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п.1.3 ПДР).

Згідно з п. 1.10 ПДР, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Розділом 33 Правил дорожнього руху визначено групи дорожніх знаків, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (п.п. «в» п.8.4 ПДР).

Так, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» (п. 3.34 п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху) забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку руху. Висока ефективність розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині багато смугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Відповідно до 8.5.1. ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно п. п. 8.5 - 1 ПДР України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

За змістом п.п.1.4. п. 1 розділу 34 Правил дорожнього руху розмітка 1.4 має жовтий колір та позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №686/13619/17 (адміністративне провадження N К/9901/20617/18), тротуар, як і проїзна частина, є складовими елементами дороги загалом. Тобто дорога - це не лише проїзна частина, по якій рухається автомобільний транспорт, але й пішохідна зона, в тому числі й тротуар. Тому дія заборонного знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), елементом якої є тротуар, саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині.

Отже, дії особи, які полягали у тому, що вона залишила автомобіль на тротуарі в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюються, зокрема засобами фотозйомки.

У примітці до ст. 14-2 КУпАП роз`яснено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відео фіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Інспектором з паркування здійснено фото фіксацію (із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат) вказаних обставин в кількості п`яти зображень з різних ракурсів.

ОСОБА_1 не заперечує, що є власником транспортного вказаного транспортного засобу, однак звертає увагу на те, що у його діях немає ознак адміністративного правопорушення, а посилання на те, що він лише власник для інкримінування йому цього порушення, порушує презумпцію невинуватості.

На виконання вимог ст.77 КАС України, долучено до матеріалів справи фотоматеріали фіксації вчиненого правопорушення, який підтверджує факт порушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. у відповідності з постановою від 25.08.2020 року.

При цьому, слід зауважити, що позивачем не заперечується сам факт порушення правил дорожнього руху та зупинки транспортного засобу в забороненому для цього місці, як наслідок особу, за якою зареєстровано транспортний засіб, правомірно притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., що передбачено санкцією вказаної статті.

Відповідальність за указане порушення, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП згідно з якою порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), несе відповідальна особа.

За змістом даної правової норми, відповідальною особою транспортного засобу, який зареєстрований в Україні, є особа за якою зареєстровано транспортний засіб (фізична особа або керівник юридичної особи), а також може бути належний користувач.

Приміткою до статті 14-2 КУпАП передбачено, що порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі належний користувач), встановлена Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 1197.

За змістом пунктів 3, 9, 14, 15 зазначеного Порядку, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача здійснюється працівником сервісного центру МВЄ за заявою власника транспортного засобу на підставі інформації, що міститься у поданих документах, та за умови відсутності підстав для відмови, визначених цим Порядком.

Внесення до Реєстру одночасно відомостей щодо декількох належних користувачів стосовно одного транспортного засобу не допускається (п.8 Порядку).

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ч.1 ст.279-1 КУпАП).

Відповідальна особа - ОСОБА_1 встановлений за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів(власник транспортного засобу «Toyota» з номерним знаком НОМЕР_1 ).

Водночас, відомості про належного користувача транспортного засобу «Toyota», номерний знак НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру транспортних засобів - не внесені.

Тобто, суб`єктом правопорушення правил зупинки (яке зафіксовано в режимі фотозйомки) є особа, що передбачена у ч.1 ст.14-2 КУпАП, в даному випадку це фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб - позивач у справі.

Слід звернути увагу на те, що умови, за яких відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), чітко визначена законом, а саме частиною першою статті 279-3 КУпАП. Цією нормою права встановлено, що таке звільнення може мати місце лише в 2-х випадках:якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи),уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 N 23-рп/2010 зазначив: "Конституційний Суд України звертає увагу на це, що перевірена на предмет конституційності стаття 14-1 Кодексу, яка міститься в Загальній частині Кодексу, встановлює особливості притягнення до адміністративної відповідальності саме власників (співвласників) транспортних засобів, однак безпосередньо не визначає складу правопорушення, а тому не може бути самостійною підставою для притягнення до такої відповідальності. Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу. Положення статті 14-1 Кодексу можуть застосовуватися лише в системному зв`язку з низкою інших статей, передбачених Особливою частиною Кодексу, диспозиції яких у безальтернативній формі визначають суб`єктом, який притягається до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особу, яка винна у вчиненні цього правопорушення, зокрема водія транспортного засобу. За відсутності в статтях Особливої частини Кодексу, які визначають склад адміністративних правопорушень, вказівки на те, що суб`єктами цих правопорушень є власники (співвласники) транспортних засобів, ці суб`єкти можуть притягатися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного порушення, інше створює правову невизначеність у встановленні суб`єкта, що притягається до відповідальності в цій сфері".

З аналізу вказаних норм слідує, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП є фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У даному випадку зупинка вказаного транспортного засобу з порушенням вимог ПДР була зафіксована у встановленому законом порядку та інспектором з паркування після отримання відомостей про фізичну особу, за якою зареєстровано транспортний засіб (відповідальну особу), розглянуту справу про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому ст.ст.33, 279-1, 283 КУпАП із винесенням у справі відповідної постанови, копія якої надіслано особі, щодо якої вона винесена.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.06.2020 року відповідає вимогам статті 283 КУпАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідної статті.

За таких обставин інспектором з паркування при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені постанови гіо справі про адміністративне правопорушення серії IB №00006795 від 25.08.2020 року дотримані усі вимоги передбачені КУпАП, належними та допустимими доказами доведено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 122 КУпАП, відповідальність за яке згідно ст. 14-1 КУпАП покладено на особу за якою зареєстрований транспортний засіб, атому постанова є законною,

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дії головного спеціаліста інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича є правомірними, суддя приходить висновку, що немає підстав визнавати дії відповідача неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 122, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного спеціалісті інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича про скасування постанови серії ІВ №00006795 від 25.08.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя