Справа № 280/8611/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року Справа № 280/8611/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби;

2) зобов`язати відповідача здійснити виплату на користь позивача грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби в розмірі 116 405,47 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Корогод Ю.О., яка діє на підставі ордеру серія АР №1029492 від 24.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у 621 Головному військовому представництві Міністерства оборони України, під час проходження військової служби знаходився на речовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 . Згідно довідки відповідача №565 від 14.12.2018 позивач має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 116 405,47 грн., однак на час виключення зі списків особового складу відповідач не виплатив грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації вартості за не отримане речове майно, однак його заява залишена без відповіді. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.12.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.12.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову (подана засобами поштового зв`язку 21.01.2021), за змістом якої позивач просив суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби; 2) стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби, в розмірі 116 405,47 грн.

Ухвалою суду від 26.01.2021 прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову у справі №280/8611/20.

26.01.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№4689), в якому зазначає, що позивача звільнено з посади начальника 621 Головного військового представництва Міністерства оборони України, та звертає увагу, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно виплачується військовослужбовцям саме за місцем військової служби за їх заявою. На підставі зазначеного, вважає що ВЧ НОМЕР_2 не є належним відповідачем у справі, оскільки позов повинен бути пред`явлений до Міністерства оборони України. Крім того, звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що він звертався до 621 Головного військового представництва Міністерства оборони України з рапортом щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Просить у задоволенні позову відмовити.

10.02.2020 представник позивача подав відповідь на відзив (вх.№8082), у якій зазначив, що право на отримання компенсації за неотримане речове майно в будь-якому випадку є наслідком наявного права на отримання речового майна. Позивач знаходився на речовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 , а тому оскільки остання під час проходження позивачем військової служби не забезпечила його речовим майном на суму 116 405,47 грн., то у ВЧ НОМЕР_2 виник обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно. Таким чином, ВЧ НОМЕР_2 є належним відповідачем у справі. Також представник позивача звертає увагу, що відзив на позовну заяву подано з пропуском строку, встановленого статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Крім того, всупереч положенням статті 162 КАС України відповідач не надіслав копію відзиву на позовну заяву іншим учасникам справи. Зі змістом відзиву на позовну заяву представник позивача ознайомлений під час ознайомлення з матеріалами справи. Просить відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву.

З цього приводу суд зазначає, що в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 22.12.2020 відповідачу роз`яснено, що відповідно до частини 1 статті 261 КАС України у спрощеному позовному провадженні відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами. Крім того, роз`яснено, що до заяв по суті справи мають бути додані документи, що підтверджують надіслання таких заяв та доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Відповідач правом на подання відзиву у встановлений строк не скористався. Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі та позовну заяву з додатками отримано уповноваженим представником відповідача 05.01.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи. Проте, відзив на позовну заяву відповідач подав до суду 26.01.2020, тобто з порушенням строку встановленого частиною 1 статті 261 КАС України, при цьому, жодних поважних причин для пропуску строку, встановленого законом, відповідачем не наведено, як і не подано клопотання про поновлення такого строку. Крім того, всупереч вимогам ухвали про відкриття провадження у справі відповідач до відзиву не надав доказів надіслання її копії на адресу позивача.

Враховуючи приписи частини 6 статті 162 КАС України, згідно яких у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення справи за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу Міністра оборони України від 27.11.2018 №766 полковника ОСОБА_1 , начальника 621 Головного військового представництва Міністерства оборони України, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до витягу з наказу начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України від 18.12.2018 №86 вирішено виплатити полковнику ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості речового майна, що належить до видачі (відповідно до довідки начальника речової служби ВЧ НОМЕР_2 від 14.12.2018 №565) у розмірі 116 405,47 грн.

Згідно з довідкою начальника речової служби ВЧ НОМЕР_2 «Про одержання грошової компенсації за неотримане речове майно полковнику ОСОБА_1 » від 14.12.2018 №565 загальна сума грошової компенсації за неотримане речове майно становить 116 405,47 грн.

Відповідно до витягу з наказу начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України від 20.12.2018 №87 позивача з 20.12.2018 виключено зі списків особового складу 621 Головного військового представництва Міністерства оборони України та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Центрального об`єднаного районного військового комісаріату міста Запоріжжя.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 29.05.2020, у якій просив здійснити йому виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби, однак як вбачається зі змісту позовної заяви відповіді на вказану заяву позивач не отримав.

Згідно з довідкою 621 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 16.11.2020 №10 ОСОБА_1 знаходився на речовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 .

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ від 20.12.1991, Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178) та Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженого наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 №232 (далі Інструкція №232).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначає Порядок №178.

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції №232 встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

З аналізу вищенаведених норм слідує те, що у разі, зокрема, звільнення з військової служби, за заявою (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, такому військовослужбовцю виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України від 18.12.2018 №86 підлягає виплаті полковнику ОСОБА_1 грошова компенсація вартості речового майна, що належить до видачі, на підставі довідки начальника речової служби ВЧ НОМЕР_2 від 14.12.2018 №565 у розмірі 116 405,47 грн. але зазначена сума станом на теперішній час не виплачена. Доказів зворотного до суду не надано.

Як зазначалось вище, за положеннями Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Зазначена норма права вказує на те, що рішення про виплату компенсації вартості за неотримане речове майно приймається командиром (начальником) військової частини за місцем проходження служби.

У спірних правовідносинах рішення про виплату компенсації вартості за неотримане речове майно прийнято за місцем проходження служби позивача начальником Управління військових представництв Міністерства оборони України.

Згідно з пунктом 3 Положення про Управління військових представництв Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.05.2019 №218, Управління є самостійним структурним підрозділом апарату Міністерства оборони України, у підпорядкуванні якого перебувають Центр військових представництв з організації контролю якості ремонту і модернізації озброєння та військової техніки (далі - Центр) та військові представництва Міністерства оборони України

Таким чином, оскільки Управління військових представництв Міністерства оборони України та підпорядковані йому військові представництва не є самостійними юридичними особами, та враховуючи те, що позивач під час проходження військової служби перебував на речовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про те, що наказ начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України від 18.12.2018 №86 є підставою для здійснення розрахунків із позивачем тим органом, який здійснював відповідне забезпечення позивача.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно не виплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що з метою захисту порушених прав позивача наявні підстави для стягнення з ВЧ НОМЕР_2 грошової компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 116 405,47 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1 164,05 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у розмірі 116 405,47 грн. (сто шістнадцять тисяч чотириста п`ять гривень 47 коп.).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 116 405,47 грн. (сто шістнадцять тисяч чотириста п`ять гривень 47 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору сумі 1 164,05 (одна тисяча сто шістдесят чотири гривні 05 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 19.02.2021.

Суддя М.О. Семененко