Справа № 420/32/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р. м. ОдесаСправа № 420/32/20

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 29 жовтня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Ісмієвій А.І.,

за участі:

представника апелянта Бородич І.К.,

позивача Павлова О.С.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Тарутинській селищній раді Тарутинського району Одеської області, а саме:визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду на пленарному засіданні селищної ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 23 квітня 2019 року; зобов`язання розглянути на засіданні селищної ради питання подані в порядку місцевої ініціативи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року частково задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин подана місцева ініціатива членів територіальної громади не містила протоколу проведення відповідних зборів жителів громади, що є порушення ст. 22 Статуту територіальної громади селища Тарутине.

Також, апелянт зазначає, що однієї з підстав відмови у прийнятті до розгляду місцевої ініціативи було те, що порушенні в ініціативі питання суперечили законодавству у бюджетній сфері.

Крім того, апелянтом зазначається, що попри надану позивачу відмову у прийнятті ініціативи до розгляду, селищною радою розглянуто 04 липня 2019 року відповідну ініціативу на пленарному засіданні, про що з поважних причин не сповіщено суд першої інстанції.

Тому, апелянт вважає, що у межах спірних правовідносин ним не порушено прав позивача на розгляд поданої ним місцевої ініціативи.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як селищною радою у встановленому порядку не повідомлено позивача про розгляд поданої ним ініціативи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2019 року жителі селища Тарутине Одеської області, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в порядку місцевої ініціативи звернулись до Тарутинської селищної ради із пропозиціями про розгляд та ухвалення рішення з наступних питань: 1) про оптимізацію адміністративних витрат Тарутинської селищної ради Одеської області; 2) про надання дотації Тарутинському КП «ВУЖКГ» за надання послуг населенню з водопостачання, водовідведення, вивезення твердих та рідких побутових відходів.

У відповідь на вищевказані пропозиції мешканцям селища Тарутине та ОСОБА_2 надано відповідь у формі листа від 25 червня 2019 року № 621/02-12, яким повідомлено, що порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається ст. 9 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 22 Статуту територіальної громади селища Тарутине.

При цьому, у листі зазначено, що заявниками не виконано вимоги передбачені Статутом територіальної громади селища Тарутине щодо обговорення ініціативи на зборах, а також повідомлено, що адміністративні витрати по селищній раді затверджені рішенням Тарутинської селищної ради «Про затвердження селищного бюджету на 2019 рік» та відповідають чинному законодавству.

Крім того, у листі зазначено, що Бюджетним кодексом України, ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» не передбачені субвенції з державного, обласного та районних бюджетів. Дотацій Тарутинському КП ВУЖКГ за надання послуг населенню з водопостачання, водовідведення, вивезення твердих та рідких побутових відходів не передбачено селищним бюджетом на 2019 рік.

Тому, на підставі вищевикладених правових висновків, Тарутинська селищна рада відмовила заявникам у винесені місцевої ініціативи на засідання ради.

В свою чергу, позивач не погоджуючись з отриманою відмовою звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як селищною радою безпідставно не прийнято до розгляду поданої місцевої ініціативи, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що місцева ініціатива, внесена на розгляд ради у встановленому порядку, підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради за участю членів ініціативної групи з питань місцевої ініціативи.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що рішення ради, прийняте з питання, внесеного на її розгляд шляхом місцевої ініціативи, обнародується в порядку, встановленому представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади.

При цьому, рішенням Тарутинської селищної ради Одеської області від 20 липня 2004 року № 140ХХІV, яке зареєстровано Тарутинським районним управлінням юстиції Одеської області 16 травня 2005 року, затверджено Статут територіальної громади селища Тарутине.

Відповідно до ст. 22 Статуту, члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у селищній раді будь-якого питання, віднесеного до відання селищного самоврядування (місцева ініціатива).

Місцева ініціатива це викладена в письмовій формі пропозиція про необхідність розгляду питання й ухвалення рішення або внесення у відповідну раду проект нормативно правого акту з питань, віднесених до її компетенції.

Місцева ініціатива члена територіальної громади може попередньо обговорюватися на загальних зборах громадян за місцем проживання. За результатами обговорення питання на загальних зборах обирається житель або ініціативна група жителів, яким доручається розробити проект рішення з даного питання, довести до відома селищного голови рішення загальних зборів з пропозицією.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин жителі селища Тарутине Одеської області 23 квітня 2019 року в порядку місцевої ініціативи звернулись до Тарутинської селищної ради із пропозиціями про розгляд та ухвалення радою рішення з наступних питань: 1) про оптимізацію адміністративних витрат Тарутинської селищної ради Одеської області; 2) про надання дотації Тарутинському КП «ВУЖКГ» за надання послуг населенню з водопостачання, водовідведення, вивезення твердих та рідких побутових відходів.

В свою чергу, листом Тарутинської селищної ради від 25 червня 2019 року № 621/02-12, який адресовано позивачу, відмовлено у прийнятті місцевої ініціативи до розгляду.

В даному випадку, вказана відмова Тарутинської селищної ради у прийнятті місцевої ініціативи до розгляду обґрунтована тим, що відповідна місцеве ініціатива не містила протоколу проведення відповідних зборів жителів громади, що є порушення ст. 22 Статуту територіальної громади селища Тарутине, а також тим, що порушенні в ініціативі питання суперечили законодавству у бюджетній сфері.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, у межах спірних правовідносин порядок внесення місцевої ініціативи затверджено Статутом територіальної громади селища Тарутине.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, Статутом територіальної громади селища Тарутине визначено лише можливість проведення попереднього обговорення місцевої ініціативи на загальних зборах громадян територіальної громади, а не визначено проведення такого обговорення обов`язковою умовою для прийняття радою місцевої ініціативи до розгляду.

Крім того, з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що місцева ініціатива, внесена на розгляд ради у встановленому порядку, підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради.

В свою чергу, посилання ради на те, що порушенні в місцевій ініціативі питання суперечили законодавству у бюджетній сфері, а як наслідок не могли бути задоволенні, колегія суддів вважає помилковими, так як можливість задоволення вимог населення мала встановлюватись на відповідному засіданні ради, а не визначатись при складанні листа від 25 червня 2019 року.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що селищною радою безпідставно не прийнято до розгляду місцеву ініціативу своєї територіальної громади.

В свою чергу, щодо викладених в апеляційній скарзі посилань селищної ради на те, що радою розглянуто 04 липня 2019 року відповідну ініціативу на пленарному засіданні, з наданням відповідного витягу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, у ході розгляду даної справи в суді першої інстанції суб`єкт владних повноважень не зазначав про існування вказаних обставини, а також не надавав відповідних доказів, які надано до суду апеляційної інстанції.

Між тим, згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В свою чергу, колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта на те, що окремим його представникам не було відомо про факт розгляду спірної місцевої ініціативи 04 липня 2019 року, а тому такі докази з поважних підстав не надано суду.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що саме апелянт, як суб`єкт владних повноважень, має довести правомірність своїх рішень, дій або бездіяльності.

При цьому, неналежне виконання посадовими особами апелянта або його окремими представниками своїх посадових обов`язків при підготовці відзиву на позовну заяву у даній справі, на переконання колегії суддів, не доводить неможливості подання до суду першої інстанції вищевказаних доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тому, враховуючи вищевказану процесуальну поведінку суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити останньому у прийняті поданих ним доказів на стадії апеляційного провадження у справі.

Більш того, колегія суддів зазначає, що з аналізу вищевказаних положень ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що місцева ініціатива підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради за участю членів ініціативної групи з питань місцевої ініціативи.

Проте, як зазначено вище, членам ініціативної групи з питань місцевої ініціативи повідомлено про залишення без розгляду їхньої ініціативи та не запрошено їх до участі у відкритому засіданні ради.

Крім того, колегія суддів погоджується з посиланнями позивача на те, що розпорядження селищного голови № 29 від 03 червня 2019 року про скликання тридцять сьомої сесії ради не мало інформації про розгляд відповідної місцевої ініціативи.

Тому, колегія суддів вважає, що навіть за умови розгляду радою порушених в порядку місцевої ініціативи на своєму засіданні питань, що не встановлено у ході розгляду справи належними доказами, селищною радою грубо порушено гарантовані ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» принципи здійснення місцевого самоврядування та вчинено умисні дії (надсилання листа від 25 червня 2019 року) щодо приховування від своєї громади інформації про розгляд місцевої ініціативи.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання селищної ради належним чином розглянути у встановленому порядку подану місцеву ініціативу.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Тарутинську селищну раду Тарутинського району Одеської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.