Справа № 640/2565/20
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Київ № 640/2565/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ПФУ в м. Києві
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

Прийняв до уваги наступне:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ПФУ в м. Києві, в якому просить суд:

визнати відмову ГУ ПФУ в м. Києві щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з урахуванням вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9.04.1992 № 2262-ХІІ - незаконною. Включити до розрахунку пенсії інші (додаткові види грошового утримання, а саме-надбавку 20% за роботу з таємними документами;

зобов`язати ГУ ПФ України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії та виплату недоплачених сум пенсії за вислугу років з урахуванням вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням 100 % пенсії та у розмірі 90 % грошового забезпечення з 01.01.2018 з подальшою виплатою у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 23.02.1998 № 98 його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. Надалі позивачу була призначена пенсія за вислугу років і даний час позивач є військовий пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, де отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зазначає, що у квітні 2018 ГУ ПФУ була перерахована пенсія з 01.01.2018 відповідно до ст. 63 Закону, постанови КМУ № 704 від 30.08.2017, постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

При цьому, позивач звертає увагу щодо виплати підвищення до пенсії: з 01.01.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%; з 01.01.2020 - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, що підтверджується і відповідачем у відповіді на звернення позивача.

Наголошує, що керуючись постановою КМУ № 103, відповідач виплачував позивачу з 01.01.2018 лише 50% від суми підвищення, а з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%. Однак, як зазначає позивач, Закон № 2262 зовсім не визначав питання стосовно того, що виплата перерахованої суми пенсії може бути відстрочена на тривалий термін. Позивач вважає таку відстрочку протиправною, вважає, що право позивача має бути поновлено з 01.01.2018.

Більш того, позивач додає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2019 та постановою Верховного Суду від 12.11.2019 залишено без змін вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18, з огляду на що позивач наголошує на тому, що з 01.01.2018 йому підлягає перерахування пенсії у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Підсумовуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, отримавши 10.02.2020 копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовні матеріали, заперечень проти позову не надав, що кваліфікується судом як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).

Ухвалою від 05.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін на підставі п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України.

У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються, а матеріалами справи підтверджуються обставини призначення позивачу пенсії як колишньому військовослужбовцю, перебування його на обліку, обставини звернення позивача до відповідача із запитом щодо повноти виплати підвищення пенсії (а.с. 11) та щодо підтвердження відповідачем у відповіді від 11.12.2019 № 299698/02/П-14512 обставин виплати підвищення пенсії у розмірі 50% та 75 % як зазначено позивачем.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії була передбачена пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.07.2020 у справі № 520/3360/19, у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постанові від 09.04.2020 у справі №640/19928/18.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: 1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05.03.2019 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та 2) зобов`язати ГУ ПФУ провести виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) позивачу з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у період з 01.01.2018 по 05.03.2019 пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 були чинними, з огляду на що, ГУ ПФУ в м. Києві правомірно керувалось її положеннями, а відтак у суду відсутні підстави для висновку щодо протиправності дій відповідача щодо виплати пенсії позивачу у розмірі відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018, а саме: 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року та 75% суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року та, як наслідок відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років у розмірі 100 % перерахованої пенсії саме з 01.01.2018.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату невідкладно та однією сумою, задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Згідно із пунктом 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням, всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.

28 серпня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», пунктом 2 якої встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

При цьому, порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Слід зазначити, що правомірність норм Порядку №649 в судовому порядку не оскаржувалась, а отже, він є обов`язковим до виконання органами Пенсійного фонду.

В силу п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія) (п.6 Порядку №649).

За змістом п. п. 10-11 Порядку №649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в розумінні ст.19 Конституції України, позбавлений можливості діяти всупереч вимог Порядку №649, а отже, перерахована пенсія буде виплачена відповідачем на користь позивача безпосередньо після перерахування Пенсійним фондом України коштів Управлінню в порядку наявності бюджетних асигнувань.

Доводи позивача та надані ним матеріали, досліджені та оцінені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню - як зазначено вище. При цьому, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, оскільки з наявної практики не вбачається, що відповідач ухиляється від проведення перерахунку пенсії по даній категорії справ.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок виплати з 01.01.2019 - 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 із врахуванням раніше виплачених сум.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя Р.О. Арсірій