Справа № 140/1515/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/1515/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (далі приватний виконавець, Клименко Р.В., відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна», третя особа) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2021 року №64172315.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем 18 січня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64172315 з виконання виконавчого напису №116501, виданого 29 грудня року 2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 36740,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено дві адреси проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Разом з тим, позивач вказує, що місце її проживання з 18 жовтня 2004 року є АДРЕСА_2 , натоміть у місті Києві чи Київській області вона ніколи не проживала, майна там не має, не працює та не отримує дохід.

За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2021 року №64172315 прийнята відповідачем з порушенням приписів частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).

З огляду на вказане позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 19 лютого 2021 року позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що 18 січня 2021 року стягувач ТОВ «Авентус Україна» звернулося до приватного виконавця із заявою б/н від 11 січня 2021 року про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №116501 від 29 грудня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 36740,00 гривень. У відповідності до статей 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 18 січня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64172315.

Вказує, що ТОВ «Авентус Україна» скориставшись своїм правом, передбаченим частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», надав перевагу зазначеному у виконавчому написі місцю проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 , що перебуває у виконавчому окрузі, у якому здійснює діяльність приватний виконавець Клименко Роман Васильович.

Так, висновок щодо адреси місця проживання боржника - ОСОБА_1 зроблений приватним виконавцем на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №116501 від 29 грудня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, в якому зазначена та ж адреса, що і у заяві стягувача.

Звертає увагу на те, що приватний виконавець не вправі давати правову оцінку діям приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, виконавчий напис від 29 грудня 2020 року №16501 є чинним та у судовому порядку не оскаржувався.

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 27-29).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не подала.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та призначено судове засідання у даній справі на 10:00 год. 23 лютого 2021 року (арк. спр. 19).

У судове засідання 23 лютого 2021 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (арк. спр. 22-26).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені норми законодавства та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності встановив такі обставини.

Між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту від 12 квітня 2020 року №2262523 (арк. спр. 35-37).

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 29 грудня 2020 року вчинив виконавчий напис №116501 щодо вказаного договору споживчого кредиту (арк. спр. 33. зворот.).

ТОВ «Авентус Україна» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича із заявою вих №б/н від 11 січня 2021 року про примусове виконання виконавчого напису від 29 грудня 2020 року №116501, який 18 січня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №64172315 з примусового виконання виконавчого напису від 29 грудня 2020 року №116501 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 36740,00 грн (арк. спр. 9, 30, 41-52).

ОСОБА_1 не погоджується із вказаною постановою державного виконавця та звернулася із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України №1403-VIII від 02 червня 2016 року «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 1 Закону №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

На підставі відомостей, що містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України судом установлено, що виконавчим округом приватного виконавця Клименка Романа Васильовича (посвідчення №0415 від 30 вересня 2019 року) є місто Київ, що підтверджується інформаційною довідкою від 01 лютого 2021 року №0201 (арк. спр. 11).

За змістом статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 4 Закону №1404-VІІІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Як установлено судом, за заявою ТОВ «Авентус Україна» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64172315 з примусового виконання виконавчого напису від 29 грудня 2020 року №116501 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 36740,00 грн.

У виконавчому написі від 29 грудня 2020 року №116501 зазначено адресу реєстрації боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 та адресу проживання: АДРЕСА_4 (арк. спр. 33 зворот).

У заяві про примусове виконання напису ТОВ «Авентус Україна» зазначило місце реєстрації та місце проживання позивача, які співпадають з даними у виконавчому написі.

За змістом частини першої статті 24 Закону «Про виконавче провадження», право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», фізичні та юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, з огляду на положення зазначених норм права, саме стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.

При надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIIІ, зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, тобто якщо адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що вказана у виконавчому документі, або місцезнаходження майна боржника не знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, він зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII.

Відтак, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у даній справі залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу приватного виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання приватним виконавцем інших вимог Закону № 1404-VIII, є правомірним.

Якщо ж адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця, приватний виконавець зобов`язаний повернути такий виконавчий документ.

Аналіз положень Закону України №1404-VIII дозволяє дійти висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року у справі №580/3311/19.

Суд наголошує, що адресою проживання позивача, зазначеною як у заяві про примусове виконання рішення, так і у виконавчому написі приватного нотаріуса, є саме: АДРЕСА_4 .

Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

Приписами частини четвертої статті 4 Закону № 1404 встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника, адже відповідні відомості виконавець встановлює на підставі виконавчого документа.

У свою чергу, відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

Поряд з цим, суду не надано доказів оскарження виконавчого напису нотаріуса від 29 грудня 2020 року №116501 чи його скасування у судовому порядку. На час вирішення цього судового спору зазначений виконавчий напис є чинним, а тому у приватного виконавця не було жодних підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Слід звернути увагу на те, що у контексті визначених позивачем предмету та підстав позову суд у межах цієї справи надає оцінку правомірності постанові про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2021 року та не може досліджувати правомірність виконавчого напису нотаріуса у частині достовірності зазначення місця проживання боржника.

Також жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затв. Міністерством юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Положення статті 28 Закону України №1404-VIII встановлюють імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника.

Такий висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року у справі №520/9978/18 (пункти 52-53), від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17 (пункт 39).

Отже, при надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

На думку суду, отримавши від стягувача заяву та виконавчий напис, в яких фактичне місце проживання боржника зазначено м. Київ, що відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність, приватний виконавець Клименко Р.В. у відповідності до положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» мав повноваження прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження з його виконання за місцем проживання боржника, тобто діяв у межах та у спосіб визначений ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевірка ж майнового стану боржника, розшук боржника та/ або його майна здійснюється після відкриття виконавчого провадження (частини друга, четверта статті 13, частина сьома статті 26, стаття 36, частина восьма статті 48 Закону № 1404).

Судом прийнято до уваги висновки щодо правомірності прийняття до виконання виконавчих документів містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року справі №460/3537/20, які в силу приписів ч.5 статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягають обов`язковому врахуванню судом під час вирішення наведеного спору.

Така ж правова позиція викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду 02 лютого 2021 року у справі №380/9968/20, від 09 лютого 2021 року у справі № 380/10804/20.

Слід також зауважити, що положеннями статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV установлено, що «місце перебування» - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; «місце проживання» - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; «реєстрація» - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку».

У свою чергу, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку, а тому, адреса реєстрації, зазначена у паспорті позивача: АДРЕСА_2 , на думку суду, не є безумовним доказом на підтвердження того, ОСОБА_1 на день відкриття виконавчого провадження фактично проживала саме за вказаною адресою.

Інших доказів на підтвердження проживання чи перебування позивача за адресою: АДРЕСА_2 суду не надано.

У розглядуваній справі позивачем визначено єдину підставу заявленого позову - відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження ВП №64172315 внаслідок пред`явлення виконавчого напису не за місцем виконання.

Окремо суд констатує, що у поданій позовній заяві позивач не заперечує самого факту укладення договору про надання споживчого кредиту від 12 квітня 2020 року №2262523 та отримання нею кредитних коштів у відповідному розмірі.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження ВП №64172315 згідно з відомостями наданими Державною фіскальною службою України на запит приватного виконавця щодо отримання боржником доходів, ОСОБА_1 отримує дохід (ознака доходу 101) від приватного підприємства «Укрпалетсистем», що зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 (арк. спр. 46-47).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в сукупності наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що дії приватного виконавця Клименка Р.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2021 року №64172315 відповідають нормам частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, у задоволенні якого слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 229, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (02094, місто Київ, вулиця Поправки Юрія, 6, офіс 31), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (03062, місто Київ, проспект Перемоги, 90-А, ідентифікаційний код юридичної особи 41078230) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2021 року №64172315 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2021 року