Справа № 215/6384/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року Справа № 215/6384/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не попередженні виникнення негативних наслідків, пов`язаних з не підкоренням нею Основному Закону України на соціальний захист гарантованого ст.1,3,21,33,46,48,92 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно ст.249 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не винесенні за результатом розгляду скарги від 30.03.2020 року рішення, постанови, тобто правового акту в розумінні п.18,19 ч.1 ст.4 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді скарги від 30.03.2020 року і у не підкоренні ст.59 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не вжитті заходів для ліквідації причин, які породили скаргу від 30.03.2020 року, відповідно до ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
25.11.2020 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
22.12.2020 року зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями остання передана для розгляду судді Горбалінському В.В.
24.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що Дніпропетровською обласною державною адміністрацією допущено порушення «фундаментальних» прав позивача на соціальну допомогу, допущено порушення правової процедури розгляду скарги від 30.03.2020 року та допущено попущення права позивача бути присутнім при розгляді скарги від 30.03.2020 року.
28.01.2021 року відповідач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву, в якому відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач звернувся до відповідача із скаргою від 30.03.2020 року. Вказана скарга надійшла до відповідача та була зареєстрована 03.04.2020 року з вхідним номером №С-2888/4/42-20. Скаргу було розглянуто в повному обсязі та надано вичерпну відповідь, яку направлену позивачу 29.04.2020 року за вихідним номером №23-798/0/139-20. Відповідач зауважив, що всі питання, наведені позивачем у вказаній скарзі, були розглянуті, у зв`язку з чим відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
30.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської обласної державної адміністрації із скаргою, яка зареєстрована за вхідним номером №С-2888/4/42-20 від 03.04.2020 року, в якій просив:
1) правовим актом призначити допомогу за наданою заявою від 19.03.20 р. вх. 455 Управління. Праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, якою забезпечити для ОСОБА_1 рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму;
2) надати форму довідки про склад сім`ї для осіб, які не мають свого житла (які не мають своєї оселі);
3) окремим листом зазначити статті норм права, які забороняють Дніпропетровській обласній державній адміністрації, правовим актом призначити допомогу, якою забезпечити для ОСОБА_1 рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму маючи повноваження надані ст. 3,6,8,19,33,46,48,68,92 Конституції України;
4) надати запрошення для ОСОБА_1 , з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.20 р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги і цієї;
5) надати копію, належно завірену заяви від 19.03.20р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги поданої до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради;
6) подати клопотання до КМУ для з`ясування наступних обставин, які документи, куди потрібно фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за інвалідом, з причин забезпечення конституційних прав на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, подати для оформлення трудових відносин з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, Криворізьким міським головою, головою Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради;
7) подати клопотання до КМУ для з`ясування наступних обставин, які документи, куди потрібно подати, щоб бути позаштатним працівником, який надає соціальні послуги по догляду за інвалідом;
8) надати рішення, постанову, наказ тобто правовий акт, який прийнятий після розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.20р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги і скарги від 30.03.20 р., а за його відсутності зазначити причини;
9) часткового залагодити моральні страждання ОСОБА_1 сумою у 600 розмірів від прожиткового мінімум для працездатних осіб, а саме 2102 грн.*600 = 1261200 грн.;
10) накласти дисциплінарне стягнення на начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради за не підкорення ст. 19, 21, 22, 34, 40, 46, 68 Конституції України, ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» ч.1 ст.11 Міжнародного пакту «Про економічні, соціальні і культурні права держави», ст.3 ч.1,2,8 ст. 11 Закону України «Про державну службу».
29.04.2020 року Юридичний департамент Дніпропетровської обласної державної адміністрації розглянув скаргу ОСОБА_1 від 30.03.2020 року, яка зареєстрована за вхідним номером №С-2888/4/42-20 від 03.04.2020 року, та надав відповідь за вихідним номером №23-798/0/139-20, якою в задоволенні вимог, викладених у скарзі, відмовлено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ст.1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із ст.7 Закону №393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із ст.19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Щодо вимог позивача, викладених у скарзі, а саме: надати форму довідки про склад сім`ї для осіб, які не мають свого житла (які не мають своєї оселі); окремим листом зазначити статті норм права, які забороняють Дніпропетровській обласній державній адміністрації, правовим актом призначити допомогу, якою забезпечити для ОСОБА_1 рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму маючи повноваження надані ст. 3,6,8,19,33,46,48,68,92 Конституції України; надати запрошення для ОСОБА_1 , з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.20 р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги і цієї; надати копію, належно завірену заяви від 19.03.20р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги поданої до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, суд зауважує наступне.
Означені вимоги позивача було розглянуто відповідачем у повному обсязі та повідомлено позивачу, що він перебуває на обліку та отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №832, в свою чергу позивачу повідомлено, що у нього відсутнє право на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Отже, дані вимоги позивача розглянуті в повному обсязі та надано відповідачем вичерпну відповідь стосовно даних вимог позивача.
Стосовно вимоги позивач, а саме: подати клопотання до КМУ для з`ясування наступних обставин, які документи, куди потрібно подати фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за інвалідом, з причин забезпечення конституційних прав на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, для оформлення трудових відносин з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, Криворізьким міським головою, головою Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради та подати клопотання до КМУ для з`ясування наступних обставин, які документи, куди потрібно подати, щоб бути позаштатним працівником, який надає соціальні послуги по догляду за інвалідом, суд зазначає наступне.
Дані вимоги позивача розглянуті відповідачем в повному обсязі та повідомлено позивачу, що у зв`язку з тим, що він перебуває на обліку та отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №832, даною постановою не передбачено оформлення трудових відносин з отримувачами компенсаційної виплати.
Отже, зазначені вимоги позивача розглянуті в повному обсязі та надано відповідачем вичерпну відповідь стосовно даних вимог позивача.
Щодо вимоги позивача, а саме - часткового залагодити моральні страждання сумою у 600 розмірів від прожиткового мінімум для працездатних осіб, а саме 2102 грн.*600 = 1261200 грн., суд зазначає, що дана вимога позивача досліджена в повному обсязі та надано на неї повну та вичерпну відповідь.
Стосовно вимоги про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради за не підкорення ст. 19, 21, 22, 34, 40, 46, 68 Конституції України, ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» ч.1 ст.11 Міжнародного пакту «Про економічні, соціальні і культурні права держави», ст.3 ч.1,2,8 ст. 11 Закону України «Про державну службу», суд зауважує, що дана вимога позивача досліджена в повному обсязі та повідомлено позивачу, що накладення дисциплінарного стягнення на начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради не відноситься до компетенції Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Щодо вимоги позивача, а саме - надати рішення, постанову, наказ тобто правовий акт, який прийнятий після розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.20р. вх. 455 про призначення усіх видів допомоги і скарги від 30.03.20 р., а за його відсутності зазначити причини, суд зазначає наступне.
Дана вимога не підлягає розгляду, оскільки сам факт розгляду даної вимоги є кінцевим результатом розгляду скарги позивача від 30.03.2020 року.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем повно та всебічно розглянуто скаргу позивача від 30.03.2020 року, яка була зареєстрована за вхідним номером №С-2888/4/42-20 від 03.04.2020 року.
В свою чергу, позивач у своїй позовній заяві зазначив, що Дніпропетровською обласною державною адміністрацією була допущена бездіяльність, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді скарги від 30.03.2020 року.
В свою чергу, позивач у своїй скарзі не заявляв клопотання до відповідача про розгляд скарги в його присутності.
Отже, у відповідача не було підстав для розгляду вказаної скарги в присутності скаржника.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді скарги від 30.03.2020 року і у не підкоренні ст.59 Конституції України.
Щодо інших позовних вимоги, а саме: визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не попередженні виникнення негативних наслідків, пов`язаних з не підкоренням нею Основному Закону України на соціальний захист гарантованого ст.1,3,21,33,46,48,92 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно ст.249 КАС України, визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не винесенні за результатом розгляду скарги від 30.03.2020 року рішення, постанови, тобто правового акту в розумінні п.18,19 ч.1 ст.4 КАС України та визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка виявилася у не вжитті заходів для ліквідації причин, які породили скаргу від 30.03.2020 року, відповідно до ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Означені позовні вимоги, на думку позивача, заявлені у зв`язку з неналежним розглядом скарги ОСОБА_1 від 30.03.2020 року, зареєстрованої за вхідним номером №С-2888/4/42-20 від 03.04.2020 року, проте, як встановлено судом, відповідачем не була допущено протиправної бездіяльності при розгляді вказаної скарги, отже суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.ч.1 та 4 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись статтями 9, 73-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський