Справа № 480/9085/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року справа № 480/9085/20

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9085/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною відмову, викладену у наказі № 18-35387/16-20-СГ від 27.11.2020 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак наказом № 18-35387/16-20-СГ від 27.11.2020 їй було відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки землі, за рахунок яких планується відведення, перебувають у користуванні на умовах оренди в іншого громадянина. На думку позивачки, вказаний наказ є протиправним, оскільки зазначена відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що наказом № 18-35387/16-20-СГ від 27.11.2020 головне управління відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки було встановлено, що бажана для позивачки земельна ділянка площею 2 га складає частину земельної ділянки, яка вже є сформованою, та перебуває в користуванні (оренді) ОСОБА_2 , згідно договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 29.09.2014. Державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, що знаходиться в оренді ОСОБА_2 не здійснено, поділ земельної ділянки на частини також не здійснювався. Тому підстави для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні.

Ухвалою суду від 18.12.2020 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області за межами населеного пункту. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту, РНОКПП, копія заяви ФГ " ОСОБА_2 " про згоду на вилучення земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27.11.2020 №18-35387/16-20-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, перебувають у користуванні на умовах оренди в іншого громадянина. Відповідно до частини 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органі місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Підстави для припинення договору оренди землі визначено статтею 31 Закону України "Про оренду землі".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

В той же час, згідно частин першої та другої статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої статті 79-1 Земельного кодексу України можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що запроектована земельна ділянка площею 2 га формується за рахунок земельної ділянки площею 50,8948 гектарів, яка знаходиться в оренді у ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди землі від 29.09.2014, укладеного з Головним управлінням Держземагенства у Сумській області.

Так, відповідно до умов вказаного договору оренди, ОСОБА_2 - орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 50,8948 га, кадастровий номер :016001:5069. Договір укладено на 14 років. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

Як встановлено судом, право оренди на вищезазначену земельну ділянку у встановленому порядку не припинено.

Таким чином, земельна ділянка площею 2 га із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з якою звернулася позивачка знаходиться в оренді ОСОБА_2 згідно договору оренди земельної ділянки.

Разом з тим, до позовної заяви позивачка надала заяву Фермерського господарства "Калюх О.М." про надання згоди на вилучення частини земельної ділянки в розмірі 2 га ОСОБА_1 із посиланням на договір оренди землі від 29.09.2014, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 (а.с.10).

Нотаріально посвідчена заява Фермерського господарства "Калюх О.М." про згоду на безоплатне вилучення частини вищезазначеної ділянки площею 2 га для розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки та її безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, не доводить припинення права постійного користування цією земельною ділянкою, оскільки про це приймається рішення власником земельної ділянки або у судовому порядку (статті 149 ЗК України). Докази прийняття такого рішення відсутні.

З інформаційної довідки відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 10.11.2020 № 744/401-20 вбачається, що спірна земельна ділянка передана в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.2019, спадкоємцями майна, включаючи і земельну ділянку, є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не надавали нотаріально посвідченої згоди на вилучення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Підстави для припинення договору оренди землі визначено статтею 31 Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже передача земельних ділянок, які перебувають у користуванні (постійному чи на умовах оренди) громадян можуть передаватись у власність громадян після припинення права користування ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставами для державної реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення є договір оренди землі, укладений в порядку, встановленому Законом України "Про оренду землі".

Таким чином законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачена обов`язкова державна реєстрація як виникнення, переходу, так і припинення речових прав на нерухоме майно.

При цьому, державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в державному реєстрі прав.

Проте, ні на час прийняття спірного рішення відповідачем, ні на час розгляду справи в суді, земельна ділянка площею 2 га, на яку претендує позивачка, не вилучена у орендаря у встановленому законом порядку.

Відтак, за даних обставин справи, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина шоста статті 79-1 Земельного кодексу України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Крім того, згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Отже формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, тому рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства.

Даний висновок суду повністю узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, яка викладена в постановах Касаційного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №823/1179/17, від 03.10.2019 у справі № 823/1172/17, від 26.11.2019 у справі № 823/1180/17, від 04.05.2020 у справі №816/1331/17, та інших. Суд також зазначає, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 01.12.2020 № 8-ОТГ передано Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 283,8295 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Чернеччинської об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області.

Згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 01.12.2020, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відповідно до наказу від 01.12.2020 № 8-ОТГ, передало із державної власності, а Чернеччинська сільська рада Охтирського району Сумської області прийняла у комунальну власність Чернеччинської об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області земельну ділянки згідно з додатком, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:5699, в межах якої позивачка мала намір отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га.

Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, форма власності земельної ділянки площею 50,8948 га з кадастровим номером :01:001:5069 - комунальна.

Отже, на час розгляду справи Головне управління Держгеокадастру не є розпорядником спірної земельної ділянки, у зв`язку з передачею її в комунальну власність Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар