Справа № 520/17359/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 лютого 2021 р. № 520/17359/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (вул. Сумська, буд. 70,м. Харків,61002, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків,61166, ) про визнання протиправними та скасування рішень та приписів

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 04 червня 2020 р., прийняте Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення №87 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 04 червня 2020 р., прийняте Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення №86 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 04 червня 2020 р., прийняте Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати припис №51 про усунення порушень у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу від 04 червня 2020 р., прийнятий Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати припис №50 про усунення порушень у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу від 04 червня 2020 р., прийнятий Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати припис №49 про усунення порушень у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України Про рекламу від 04 червня 2020 р., прийнятий Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області.

- судові витрати покласти на відповідача.

Представником Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області надано до суду відзив, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулось до ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» листом №5.2-057/2/843-20 від 23.01.2020 з вимогою щодо надання в триденний строк копій документів, зокрема, дозволу на розміщення рекламних конструкцій за адресами: м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Раєвської; м. Харків, проспект Ювілейний, 24/88-А; м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Амурської.

Листом №408 від 25.02.2020 ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» повідомило відповідача, що у товариства відсутня запитувана інформація та її документальне підтвердження.

03.02.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області складено протоколи №29, 30, 31 щодо розміщення рекламних конструкцій за адресами м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Раєвської; м. Харків, проспект Ювілейний, 24/88-А; м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Амурської з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

14.05.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області було надіслано позивачу вимогу про надання засвідчених копій документів та повідомлено про час і місце розгляду справи стосовно порушення позивачем ч. 1 ст. 16 та абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Листом №731 від 02.06.2020 позивач повідомив відповідача про неможливість встановлення зі змісту вимоги з приводу якої саме реклами вимагається надання документів.

За результатами розгляду справи відповідачем були прийняті оскаржувані рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, згідно яких на позивача накладено штраф та приписи про усунення порушень у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Позивач не погоджуючись з рішеннями про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу та приписами про усунення порушень, прийнятих відповідачем, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України "Про рекламу".

Так, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про рекламу", реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Приписами частини 1 статті 3 Закону України "Про рекламу" встановлено, що законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За вимогами підпункту 1 пункту 1 статті 26 Закону України "Про рекламу", контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області", затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 21.07.2017 №579 визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Згідно з вимогами статті 26 Закону України "Про рекламу", підпунктом 7 пункту 4 вищевказаного Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно частини 7 статті 27 Закону України "Про рекламу", у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 та №1092 від 16.12.2015 реалізацію повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів покладено на Держпродспоживслужбу та її територіальні органи в областях, як правонаступника Держспоживінспекції.

Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що цей Порядок регулює питання накладення уповноваженими особами штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Пунктом 2 Порядку №693 передбачено, що штрафи відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу", накладаються у таких розмірах, зокрема: у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу складається протокол та приймається рішення про початок розгляду справи, згідно п. 9 - 11 Порядку.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Згідно з вимогами пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу" сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Як вбачається з фотокопій, використаних відповідачем під час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, не зрозуміло хто саме є суб`єктом підприємницької діяльності.

Так, як вбачається з протоколів засідань №86, 87, 88, на підставі яких відповідачем прийняті оскаржувані рішення та приписи, відповідач зазначає позивача як рекламодавця реклами, посилаючись лише на отриману копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.03.2020 №174 «Про демонтаж спеціальних конструкцій», посилань на інші документи, які б підтверджували факт належності позивачу об`єктів зовнішньої реклами не містять.

Суд звертає увагу, що належних доказів стосовно розміщення саме ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» рекламних конструкцій за адресами: м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Раєвської; м. Харків, проспект Ювілейний, 24/88-А; м. Харків, на розі вул. Тюринської та вул. Амурської Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області до суду надано не було, з протоколу про порушення законодавства про рекламу не підтверджується розміщенням реклами саме ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко».

У порушення вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області при розгляді справи не перевірили порядок виготовлення і розповсюдження реклами. Висновок, викладений у оскаржуваних рішеннях про порушення законодавства про рекламу, складений на підставі копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради та фотоматеріалів, які ніяким чином не підтверджуються причетність до виготовлення і розміщення цієї реклами позивача по справі.

За таких обставин суд вважає, що Головним управління Держпродспоживслужби в Харківській області не доведено факту вчинення порушення саме ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», оскільки не надав доказів того, хто саме є рекламодавцем, виробником та розповсюджувачем цієї реклами.

Суд приходить до висновку, що відповідач скористався не перевіреними, недостовірними та необ`єктивними відомостями при прийнятті рішень №86, 87, 88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 04 червня 2020 року та приписів №49, 50, 51 про усунення порушень у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» від 04 червня 2020 року та не встановив хто насправді є рекламодавцем, виробником та розповсюджувачем реклами на зазначених об`єктах, як того вимагає Закон України «Про рекламу» та як свідчить судова практика.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №826/14253/17 у якій суд, зокрема, зазначив: «саме лише порушення порядку розміщення на рекламній конструкції реклами певного змісту не є достатнім для притягнення до відповідальності особи, в інтересах якої ця реклама, якщо не встановлено, хто є рекламодавцем та що рекламу розповсюджує він самостійно. Положення ч.2 ст. 27 Закону України «Про рекламу» стосуються відповідальності, а тому не можуть тлумачитися розширено».

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руиз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, оскільки Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області не довело факт вчинення порушення саме ПрАТ «КОНЦЕРТ АВЕК ТА КО», оскільки не надав доказів того, хто саме є рекламодавцем, виробником та розповсюджувачем цієї реклами, суд вважає, що за наведених обставин вимоги позивача про скасування рішень №86, 87, 88 від 04.06.2020 про накладення штрафу та приписів №49, 50, 51 про усунення порушень є обґрунтованими.

Отже, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" .

Частиною статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (вул. Сумська, буд. 70, м. Харків, 61002, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ) про визнання протиправними та скасування рішень та приписів - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області №86, №87, №88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 04 червня 2020 року.

Визнати протиправними та скасувати приписи №49, №50, №51 прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області про усунення порушень у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України Про рекламу від 04 червня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ) на користь Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (вул. Сумська, буд. 70, м. Харків, 61002, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2021 року.

Суддя Сагайдак В.В.