Справа № 640/14243/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Київ № 640/14243/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ківшовата Агро"
до Головного управління Державної податкової служби у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 17.03.2020 та стягнути на його користь сплачений судовий збір та витрати по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що висновки акту перевірки від 28.01.2020 №60/10-96-05-10/35325532 не відповідають фактичним обставинам справи, а господарські операції з ТОВ «ІТРАНС» були реальним, у ТОВ «Ківшовата Агро» наявні всі належним чином оформленні первинні документи, а порушення контрагентами норм податкового законодавства не може свідчить про нереальність господарських операцій позивача.

Представником відповідача подано відзив на позову заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволення позовних вимог.

Водночас, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній наполягає на хибності висновків контролюючого органу та стверджує, що всі посилання, у тому числі висновки, викладені відповідачем в акті перевірки є необґрунтованими та непереконливими.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної податкової служби у Київської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ківшовата Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ІТРАНС», за наслідком якої складено акт перевірки від 28.01.2020 №60/10-96-05-10/35325532 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки вказано про встановлення порушення ТОВ «Ківшовата Агро» пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість 605547,43 грн. станом на 30.04.2019.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких листом від 12.03.2020 №9059/10/10-36-05-10 ГУ ДПС у Київській області повідомило про залишення висновків акту перевірки від 28.01.2020 №60/10-96-05-10/35325532 без змін.

17.03.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 605547 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Не погоджуючись із спірним рішенням ТОВ «Ківшовата Агро» подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 27.05.2020 №17293/6/99- скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Між тим, у відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

За пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз положень податкового законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПКУ та підписана уповноваженою особою.

Як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Між тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як зазначено на аркуші 3 акту перевірки перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період, що підлягав перевірці, встановлено його завищення за рахунок проведення операцій з ТОВ «ІТРАНС» на суму ПДВ 605547 грн, в тому числі за березень - 295665 грн, за квітень - 309882 грн.

Вказаний висновок контролюючого органу базується зокрема на обставинах господарської діяльності ТОВ "ІТРАНС".

Згідно поданих звітів ЄСВ ТОВ "ІТРАНС" (від 18.04.2020 № ) облікова кількість працівників -2 особи ( від 16.05.2019 № ), облікова кількість працівників - 2 особи у березні 2019 та 4 особи у квітні 2019. Середня заробітна плата 4179 грн.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП відсутня.

Підприємством до контролюючого органу за 2018 рік подано Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва 28.02.2019№, в якому відсутні основні засоби.

Перевезення здійснені 39 особами водіями ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ) на 39 автомобілях. Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) ТОВ «ІТРАНС» до податкового органу за період з 01.03. 2019 року по 30.04.2019 року по зазначених водіях не подавалися.

Відповідно до поданих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за II квартал 2019 року (№ від 08.08.219, № від 09.08.2019) по 157 ознаці «Дохід виплачений самозайнятій особі» відображено в кількості 33 осіб, але виплата доходу здійснювалась іншим особам, ніж зазначеним в товарно-транспортних накладних.

Згідно інформаційного ресурсу https://autopoisk.net відсутня будь - яка інформація щодо реєстрації наступних транспортних засобів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , КАМАЗ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , що надавали транспортні послуги ТОВ «Ківшовата Агро».

Таким чином, перевіркою встановлено відсутність у ТОВ «ІТРАНС» трудових, матеріальних ресурсів, відсутність основних засобів, автотранспортних засобів власних та орендованих, згідно даних ІС Податковий блок, Єдиного реєстру податкових накладних для здійснення господарської діяльності у контрагентів по ланцюгу постачання, неможливість встановити походження транспортних послуг по ланцюгу постачання, неможливість ідентифікувати походження транспортних послуг, транспортні послуги оформлені лише на папері.

Крім того, у відповідному періоді ТОВ «ІТРАНС» надавав транспортні послуги одночасно ще для інших підприємств, кількість яких, за даними Єдиного реєстру податкових накладних перевищує 154 суб`єкти господарювання, що виключає фізичну можливість їх проведення та свідчить про нереальність операцій.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень зареєстрована кримінальна справа №265/1944/19 від 01.01.2019, яку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000027 від 28.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.212 КК України за фактом формування ПК за рахунок операцій з нібито придбаних транспортних послуг у підприємств, у т.ч. ТОВ «ІТРАНС» за період 2016-2018 роки.

Від ГУ ДПС у Харківській області отримано узагальнену податкову інформацію від 15.11.2019р. №53/20-40-56-04-06 щодо ТОВ «ІТРАНС» (код ЄДРІТОУ39501482) за звітний період декларування ПДВ квітень 2019 року з питань проведення фінансово - господарських операцій і постачання й правомірності складання і реєстрації з ЄРПН податкових накладних виписаних та отриманих у квітні, за результатами якої встановлено:

ТОВ «ІТРАНС» вимоги пп. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 ПК України в частині неповідомлення про зміну місцезнаходження не виконано; відсутня достатня чисельність персоналу; основний вид діяльності - 49,41. вантажний автомобільний транспорт, якій не дає можливості виконувати господарські операції з придбання/продажу ідентифікованих товарів; відповідно до «Фінансового звіту малого підприємства» за 2 кв. 2019 № від 25.07.2019 вартість основних засобів 0 тис. грн.; відсутня інформація про об`єкти оподаткування; працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «ІТРАНС», його місцем місцезнаходження не встановлено, про що складено довідку від 30.08.2019 року.

Окрім цього, як свідчить акт перевірки, контролюючим органом, в подальшому досліджувались взаємовідносини ТОВ «ІТРАНС», щодо надання йому транспортних послуг іншими контрагентами, за наслідком чого сформовано висновок про нереальність господарських операцій, з огляду на те, що у 255 суб`єктів господарювання директором виступає фізична особа - ОСОБА_37 , відсутність трудових та матеріальних ресурсів.

Між тим, на підтвердження реальності господарських операцій ТОВ «Ківшовата Агро», серед іншого, надано до суду договір №15/03/19 від 15.03.2019 про перевезення вантажу, у відповідності до якого ТОВ «ІТРАНС» в порядку та на умовах, визначених цим договором, як перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж (згідно із транспортною накладною) з місяця відправлення до пункту призначення, які вказуються в додатках до цього договору, та видати вантаж уповноваженій особі на одержання вантажу, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу плату в строк та на умовах, встановлених цим договором або додатками до нього (далі - договір).

У відповідності до пункту 1.3 договору надання послуг з перевезення підтверджується підписаними сторонами акту надання послуг.

Факт прийняття перевізником вантажу для перевезення підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (п. 1.4 договору).

Відповідно до пункту 2.9 договору перевізник зобов`язаний письмово надати замовнику інформацію щодо державних номерів автомобілів до моменту їх подачі під навантаження.

Згідно із пунктом 4.1 вартість (ціна) послуг з перевезення вантажу, встановлюється в додатковій угоді до Договору, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 5.10 у випадку відмови замовника від замовленого перевезення після відправлення в пункт завантаження або у випадку не проведення завантаження поданого автомобіля (з причин незалежних від перевізника) в пункт завантаження визначеного заявкою або додатковою угодою до цього договору, замовник платить компенсацію витрат на порожній пробіг автомобіля, підтверджений показниками спідометра зазначеними в подорожньому листі або роздруківкою системи відслідкування маршруту автомобіля, виходячи з вартості: за один кілометр пробігу 23 (двадцять три) гривні з урахуванням ПДВ.

Також, ТОВ «Ківшовата Агро» надано до суду податкові декларації з податку на додану вартість, податкові накладні від 14.04.2019 №349, від 13.04.2019 №344, від 12.04.2019 №330, від 11.04.2019 №329, №253 від 10.04.2019, №233 від 09.04.2019, №172 від 08.04.2019, №160 від 07.04.2019, №159 від 06.04.2019, №125 від 05.04.2019, №109 від 04.04.2019, №69 від 03.04.2019, №35 від 02.04.2019, №14 від 02.04.2019, №34 від 01.04.2019, №33 від 01.04.2019, №103 від 10.05.2019, №104 від 08.05.2019, №68 від 30.03.2019, №62 від 30.03.2019, №67 від 30.03.2019, №58 від 29.03.2019, №66 від 29.03.2019, №65 від 29.03.2019, №50 від 28.03.2019, №51 від 28.03.2019, №36 від 27.03.2019, №33 від 26.03.2019, №29 від 25.03.2019, №22 від 22.03.2019, №27 від 24.03.2019, №26 від 23.03.2019, №15 від 20.03.2019, №21 від 21.03.2019, №20 від 21.03.2019, №19 від 19.03.2019; акти надання послуг №1335870 від 14.04.2019, №1335869від 16.04.2019, №1335868 від 12.04.2019, №1335858 від 11.04.2019, №1335329 від 10.04.2019, №1335205 від 09.04.2019, №1334696 від 08.04.2019, №1334334 від 07.04.2019, №1334333 від 06.04.2019, №1334327 від 05.04.2019, №1334180 від 04.04.2019, №1333873 від 03.04.2019, №1333497 від 02.04.2019, №1334562 від 02.04.2019, №1333491 від 01.04.2019, №1333356 від 01.04.2019, №1339482 від 10.05.2019, №1339654 від 08.05.2019, №1333139 від 30.03.2019, №1332978 від 30.03.2019, №1333130 від 30.03.2019, №1333031 від 29.03.2019, №1333153 від 29.03.2019, №1333129 від 29.03.2019, №14332596 від 28.03.2019, №1332847 від 28.03.2019, №1332524 від 27.03.2019, №1332524 від 27.03.2019, №1330641 від 26.03.2019, №1330647 від 25.03.2019, №1330644 від 22.03.2019, №1330575 від 24.03.2015, №1329930 від 23.03.2019, №1330453 від 20.03.2019, №1330655 від 21.03.2019, №1331005 від 21.03.2019, №1330734 від 19.03.2019; платіжні доручення від 18.04.2019 №2268, від 13.04.2019, від №2275 від 16.04.2019, №2276 від 16.04.2019, №2274 від 16.04.2019, №2277 від 16.04.2019, №2278 від 16.04.2019, №2279 від 16.04.2019, №2226 від 09.04.2019, №2225 від 09.04.2019, №2227 від 09.04.2019, №2228 від 09.04.2019, №2229 від 09.04.2019, №2280 від 16.04.2019, №2230 від 09.04.2019, №2213 від 04.04.2019, №2212 від 04.04.2019, №2371 від 13.05.2019, №2370 від 13.05.2019, №2214 від 04.04.2019, №2122 від 01.04.2019, №2216 від 04.04.2019, №2124 від 01.04.2019, №2204 від 04.04.2019, №2174 від 03.04.2019, №2120 від 29.03.2019, №2175 від 03.04.2019, №69 від 27.03.2019, №2123 від 01.04.2019, №2104 від 29.03.2019, №2177 від 03.04.2019, №2083 від 27.03.2019, №2082 від 27.03.2019, №2084 від 27.03.2019, №2085 від 27.03.2019, №2081 від 27.03.2019, №2176 від 03.04.2019, №2039 від 22.03.2019 та товарно-транспортні накладні.

Як вбачається із наданих документів, зокрема товарно-транспортних накладних, пунктом навантаження було: Київська область, Богуславський район, с. Іванівка, вул. Залізнична, б. 1 .

Між тим, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження права володіння/користування позивачем приміщень за адресою: Київська область, Богуславський район, с. Іванівка, вул. Залізнична, б. 1 . (складські документи).

Окрім цього, позивачем не надано до суду, ані замовлень, як-то передбачено умовами договору та/або додаткової угоди, яка б встановлювала місце навантаження. Разом з цим, в матеріалах справи відсутня також додаткова угода, яка в розрізі пункту 4.1 договору, встановлювала ціну послуг з перевезення вантажу і є невід`ємною частиною такого договору.

Також, ТОВ «Ківшовата Агро» не надано до суду письмового повідомленням ТОВ «ІТРАНС» щодо державних номерів автомобілів до моменту їх подачі під навантаження, як-то, передбачено пунктом 2.9 договору.

В цій частині суд враховує, що висновками акту перевірки зафіксовано відсутність у ТОВ «ІТРАНС» будь-яких транспортних засобів.

Разом з тим суд звертає увагу, що умовами договору не передбачено право перевізника щодо залучення третіх осіб.

Водночас, при вирішенні спору по суті суд враховує висновки акту перевірки, де зазначено, що контрагенти, які надавали транспортні послуги ТОВ «ІТРАНС» мають одного директора (255 суб`єктів господарювання), на підприємствах відсутні транспортні засоби, а також 39 працівників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ).

Щодо вказаних осіб актом перевірки зафіксовано відсутність сплати ТОВ «ІТРАНС» доходу, як і відсутні відомості про реєстрації відповідних транспортних засобів.

Також, ТОВ «Ківшовата Агро» не надано до суду доказів реалізації поставленого товару, перевезення якого здійснено його контрагентом. Судом враховано, що у товарно-транспортних накладних містяться посилання на договори, однак такі документи до суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із частиною 2 статті 76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, відповідно до свого внутрішнього переконання, з урахуванням обставин зафіксованих в акті перевірки, суд вважає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження реальності здійснення господарських операції із ТОВ «ІТРАНС» і, як наслідок, на думку суду, висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість 605547,43 грн. є вірним.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу, зумовлює відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» (09543, Київська область, село Ківшота, Таращанський район, вул. Свободи, б. 67, ) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 5а, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева