Справа № 340/5885/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5885/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КАН-2017" (даліпозивач) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (далівідповідач) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову № КР8849/2003/АВ/ТД-ФС від 11.11.2020 про накладення штрафу в розмірі 50 000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята протиправно, оскільки за наявності у позивача документів, що підтверджують правильність і відповідність оформлення трудових відносин з працівником та недоведеності порушення ст.ст. 21, 24 КЗпП України, до позивача не може бути застосований штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки в ході інспекційного відвідування ТОВ "КАН-2017" встановлено, що працівник, яка виконувала роботу продавця щонайменше до 11:20:21 год. 06.10.2020 р. працювала без оформлення трудових відносин в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Враховуючи фактичні обставини справи, спірна постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України (а.с.57-62).

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до таких висновків.

Позивач зареєстрований як юридична особа 04.09.2017, основний вид діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.12).

06.10.2020 р. начальником Управління Держпраці отримано службову записку начальника відділу з питань експертизи умов праці Хіміч О.А. про виявлення можливого факту нелегальної праці у ТОВ "КАН-2017" (а.с.63).

На підставі наказу Управління від 06.10.2020р. №1058 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 06.10.2020р. №1058/04.4, посадовими особами Управління, у присутності директора ТОВ "КАН-2017" ОСОБА_1 , було проведено інспекційне відвідування у ТОВ "КАН-2017 у терміни з 06.10.2020 р. по 07.10.2020 р. (а.с.14, 64).

За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР8849/2003/АВ від 07.10.2020, в якому зафіксовано порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України. Зокрема, 06.10.2020 об 10:45 год. під час інспекційного відвідування у ТОВ "КАН-2017" у приміщенні магазину "Міні-маркет", що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, зупинка на розі вул. Героїв України та вул. Жадова, за прилавком перебувала особа у спецодязі, яка виконувала посадові обов`язки продавця - здійснювача обслуговування покупців та реалізацію товарів, отримуючи за проданий товар грошові кошти. В ході інспекційного відвідування 07.10.2020 об 9.30 год. представником ТОВ "КАН-2017", який відмовився представитися, були надані копії документів, які не завірені належним чином, а саме статут ТОВ "КАН-2017" (титульна сторінка та 1 стор.), протокол загальних зборів учасників ТОВ "КАН-2017" від 04.09.2017 №1, Виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "КАН-2017", заява про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 02.10.2020, наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 05.10.2020 №4, повідомлення про прийняття працівника на роботу до органів ДПС від 05.10.2020, квитанція №2 від 06.10.2020, 11:20:21 год. на працівника ОСОБА_2 . Письмові пояснення, в ході інспекційного відвідування керівником ТОВ "КАН-2017" щодо укладення трудових відносин та виконання посадових обов`язків продавця ОСОБА_2 06.10.2020 до 11:20:21 в магазині "Міні-маркет", не надані, також не надані особові картки та копії паспортів з фото найманих працівників. Особа, яку представили як ОСОБА_2 , не мала права приступати до роботи до часу повідомлення ДПС. Тобто, виконання нею роботи 06.10.2020 до 11:20:21 год. свідчить про використання неоформленої праці ТОВ "КАН-2017". Відповідно до запиту про поточний список працівників страхувальників, за яких сплачуються ЄСВ від 07.10.2020 (9:26 год.) в ТОВ "КАН-2017" працює 4 наймані працівники: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Отже, в ході інспекційного відвідування ТОВ "КАН-2017" встановлено, що працівник, яка виконувала роботу продавця щонайменше до 11:20:21 06.10.2020 працювала без оформлення трудових відносин в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (а.с.21-28).

07.10.2020 р. було винесено припис про усунення виявлених порушень № КР8849/2003/АВ/П, яким зобов`язано позивача усунути порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України до 19.10.2020 р. (а.с.19-20).

07.10.2020 р. також складено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № КР8849/2003/АВ/П/ПП (а.с.15).

Листом від 08.10.2020 р. № 15-20-04/4480-20 вищевказані акт інспекційного відвідування, припис та попередження від 07.10.2020 р. направлені на адресу позивача засобами поштового зв`язку (а.с.68).

Позивач отримав такі документи 19.10.2020 р. (а.с.69).

19.10.2020 р. складено акт № КР8849/2003/АВ/ВП про відмову від підпису акту та припису (а.с.70).

20.10.2020 р. позивачем було подано заперечення на акт інспекційного відвідування від 07.10.2020 р. (а.с.29-31), за результатами розгляду яких Управління листом від 22.10.2020 р. повідомило про те, що проведеним аналізом матеріалів інспекційного відвідування ТОВ "КАН-2017" встановлено, що підстави для внесення змін до акту інспекційного відвідування, скасування припису або внесення до нього змін відсутні (а.с.71).

11.11.2020 р. начальником Управління винесена постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № КР8849/2003/АВ/ТД-ФС, згідно якої за порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України до позивача застосовано штраф у розмірі 50 000,00 грн. (а.с.41-42).

Законність даної постанови є предметом спору у даній справі, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Стаття 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі Закон № 877-V) вказує, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст.ст.1, 3, ч.ч.1, 4, 6-8, абз.2 ч.10, ч.ч.13, 14 ст.4, ч.ч.1- 4 ст.5, ч.3 ст.6, ч.1-4, 6 ст.ст.7, 9, 10, 19, 20, 21, ч.3 ст.22 цього Закону.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 (далі Порядок № 823) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені п. 5 Порядку № 823, відповідно до приписів якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Представником відповідача надано суду службову записку від 06.10.2020 р., яка містить інформацію про виявлення можливого факту нелегальної праці у ТОВ "КАН-2017" (а.с.63). Таким чином, суд дійшов висновку, що інспекційне відвідування позивача призначено та проведено за наявності правових підстав, визначених пп.3 п.5 Порядку № 823.

Згідно п.8 Порядку 823, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

В свою чергу, об`єкт відвідування має право перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування; не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; коли на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфікованої форми акта інспекційного відвідування (п.13 Порядку № 823).

Доказів вручення уповноваженій особі ТОВ "КАН-2017" направлення від 06.10.2020 № 1058/04.4 на проведення інспекційного відвідування до початку його проведення відповідач не надав (а.с.14), а таке направлено позивачу листом від 08.10.2020 р. разом із іншими матеріалами інспекційного відвідування (а.с.68).

Пунктом 16 Порядку № 823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 17 Порядку № 823, акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Відповідно до п.18 Порядку № 823, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до п. 19 Порядку № 823, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Згідно із п. 24 Порядку № 823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу (далі справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Згідно з п. 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Відповідно до п. 10 Порядку № 509, постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відповідно до ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, необхідною умовою для накладення штрафу на осіб, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охорону праці" працівник це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Згідно ч.1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

При цьому, слід також зазначити, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у зазначеній справі є наявність ознак трудових правовідносин між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 .

Виходячи з фактичних обставин справи, а також норм діючого законодавства України, суд доходить до переконливого висновку про те, що відповідачем не представлено належних доказів того, що вказана вище особа працювала без оформлення трудових відносин в магазині "Міні-маркет" 06.10.2020 року.

Здійснюючи аналіз кожного доказу, на який покликається відповідач, суд звертає увагу на наступне.

Так, до матеріалів справи залучені копії заяви ОСОБА_2 від 02.10.2020 р. про прийняття на роботу продавцем з 06.10.2020 р. (а.с.43); наказу від 05.10.2020 р. № 4 про прийняття ОСОБА_2 на посаду продавця ТОВ "КАН-2017" з 06.10.2020 р. (а.с.44); трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.46); повідомлення про прийняття працівника на роботу до органів ДПС від 05.10.2020 р., поданого до ГУ ДПС у Кіровоградській області 06.10.2020 р. об 11:20:21, про що свідчить квитанція № 2 за реєстраційним №: (а.с.67-зв.).

Вищевказані документи також подані уповноваженою особою ТОВ "КАН-2017" в ході проведення 07.10.2020 інспекційного відвідування. В той же час, оскільки відповідно до направлення від 06.10.2020 №1058/04.4 інспекційне відвідування мало тривати з 06.10.2020 по 20.10.2020, такі документи мали бути враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови, адже їх надано у період проведення заходу державного контролю.

Крім того, згідно нотаріально засвідченої заяви гр. ОСОБА_2 , вона дійсно 02.10.2020 р. власноручно написала та подала директору ТОВ "КАН-2017" ОСОБА_3 заяву про прийняття на роботу на посаду продавця, а 05.10.2020 р. її було ознайомлено з наказом про прийняття на роботу з 06.10.2020 (а.с.79).

Таким чином, суд зазначає, що подані позивачем документи є достатніми та достовірними доказами офіційного працевлаштування ОСОБА_2 на посаду продавця у ТОВ "КАН-2017" з 06.10.2020 р..

Разом з тим, посилання представника відповідача на те, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подане до ГУ ДПС у Кіровоградській області 06.10.2020 р. о 11:20:21, що свідчить про допуск ОСОБА_2 до роботи 06.10.2020 р. до 11:20:21 без повідомлення уповноваженого органу про прийняття працівника на роботу, у контексті даного спору є безпідставними.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівників на роботу" від 17.06.2015 року №413, відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України, постановлено установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Отже, вказаним нормативним актом встановлено обов`язок подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС, за формою згідно з Додатком до Постанови №413.

Натомість, абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України не передбачає накладення штрафів за несвоєчасне повідомлення органів ДПС про працевлаштування.

Зазначені висновки суду також узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у пункті 33 постанови від 23 квітня 2020 року у справі №440/45/19.

Таким чином, відповідачем у даному випадку помилково притягнуто позивача до відповідальності на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за несвоєчасне повідомлення орган ДПС про працевлаштування вищевказаної особи.

Відповідно ч.1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення позивачем порушення вимог ст.ст.21,24 КЗпП України щодо допуску до роботи найманого працівника без укладення з ними трудового договору, а тому оскаржувана постанова від 11.11.2020 № КР8849/2003/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є такою, що прийнята всупереч чинного законодавства,тому підлягають скасуванню.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с.11), а тому вказана сума судового збору, у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач просить також стягнути на його користь судові витрати на оплату правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 134 КАС України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорара та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Ці витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5375 грн. було надано: договір про надання правової допомоги від 01.10.2020 р., укладеного між позивачем та адвокатом Полудень Євгеном Олександровичем (а.с.48); детальний опис роботі, наданих послуг та здійснених витрат (а.с.83-85); копію прибуткового касового ордеру №9 від 19.02.2021 р. на суму 5375 грн. (а.с.86).

Таким чином, розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.

Отже з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та недоведеність відповідачем обставин понесення позивачем розміру витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5375 грн., які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.90, 139, 242 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області № КР8849/2003/АВ/ТД-ФС від 11.11.2020 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 50 000,00 грн..

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КАН-2017" () за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області () судовий збір в сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КАН-2017" () за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5375 грн. (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько