Справа № 740/591/21
Суддя: Ковальова Т. Г.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/591/21
Провадження № 2-а/740/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в місті Києві, інспектора управління патрульної поліції в м.Києві 4 батальйону №1 роти №1 Петрачука Вадима Юрійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора Петрачука В.Ю. неправомірними щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26.01.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та скасувати вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3712001 від 26 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він нібито 26.01.2021 об 11-41 год в с.Семиполки на вул.Київське Шосе керував автомобілем зі звидкістю 81 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 31 км/год , чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість зафіксовано TRUCAM ТС001115.

Зазначає, що 26.01.2021 близько 11-40 год він, керуючи автомобілем марки «FAW Besturn B50», державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав з м.Ніжина в м.Київ по автодорозі М-01. Проїзжаючи через с.Семиполки, майже на виїзді з населенного пункту, побачив праворуч на узбіччі автомобіль Національної поліції. Він рухався по лівій смузі руху зі швидкістю 50-55 км/год, в цей час з правого боку його випередив автомобіль марки «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , і саме тоді інспектор поліції підняв жезл з вимогою зупинитися. Він та автомобіль «Ауді» також зупинився, але потім поїхав. В свою чергу, до нього підійшов інспектор та повідомив, що він перевищив встановлену швидкість руху, а саме: їхав зі швидкістю 81 км/год.

З вказаними звинуваченнями він не погодився, оскільки правопорушення він не вчиняв, його заяви та клопотання інспектором проігноровані. При ознайомленні з фіксацією правопорушення приладом TRUCAM на ньому зафіксовано час руху його автомобіля об 11-33, а в постанові 11 год 41 хв. 41 секунда. При застосуванні до нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн не враховано пом`якшуючі обставини. Розгляд справи відбувся на місці, без надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що є порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Позивач вважає, що винесена постанова від 26.01.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не підтверджена жодними доказами та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи з повідомленням сторін на 22.02.2021.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позову за викладених в ньому обставин.

Відповідачі в судове засідання не зявилися.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації відповідачем по справі своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання явки відповідача обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що інспектором управління патрульної поліції в м.Києві 4 батальйону №1 роти №1 Петрачуком В.Ю. 26 січня 2021 року складено постанову серії ЕАН №3712001 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 26.01.2021 об 11-41 год в с.Семиполки на вул.Київське Шосе ОСОБА_1 , керуючи автомобілем в населенному пункт,і рухався зі швидкістю 81 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населенному пункті на 31 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАп. Швидкість зафіксовано TRUCAM ТС001115. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Дослідивши всі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Щодо порядку розгляду інспектором патрульної поліції Петрачуком В.Ю. справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід зазначити наступне.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбаченост. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного вище Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд, надаючи оцінку оскарженому рішенню вважає за необхідне зазначити наступне.

Імперативними приписами ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуютьсядоказиі вирішуються клопотання.

Аналогічні приписи містяться й у п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, відповідно до якого розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого посадова особа має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа зобов`язана з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, інспектором Петрачуком В.Ю. ніяких пояснень, доводів чи доказів позивача при винесені постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, прийнято не було та не враховано обставини вищевказаного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З п. 7 постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіковане не в автоматичному режимі серії ЕАН №3712001 від 26 січня 2021 року вбачається, що в цьому конкретному випадку до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій та законність прийнятих рішень.

Судом встановлено, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання посадовою особою встановленого законом порядку розгляду справи.

При цьому, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок про дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який встановлено ст.279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі, в частині роз`яснення позивачу його прав як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо забезпечення права на юридичну допомогу слід зазначити, що позивач вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 26 січня 2021 року в с.Семиполки на вул.Київське Шосе водій заявив усне клопотання про залучення захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Таке право гарантоване й ст. 59 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У цій ситуації позивач вказував, що заявив усне клопотання про залучення адвоката, натомість інспектор проігнорував його заяву.

Ці твердження позивача відповідачем у світлі норми ч.2 ст. 77 КАС України не спростовані шляхом надання переконливих доказів, у той час, як будь - яких доказів того, що позивач своїми діями ухилявся від самостійного залучення захисника суд у своєму розпорядженні не мав.

Зокрема, ЄСПЛ, який поширює стандарти застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ. 1950) на справи про адміністративні правопорушення і у своїх рішеннях у справах Ермі проти Італії (Hermi v. Italy) та Сейдовичпроти Італії (Sejdovic v. Italy) вказав, що перед тим, як можна буде сказати, що обвинувачений своєю поведінкою відмовився від важливого права, закріпленого ст. 6 Конвенцією, повинно бути доведено, що він міг обґрунтовано передбачити наслідки своїх дій.

Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № №524/9827/16-а вказав, що невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за наявності клопотання про залучення захисника до розгляду справи про адміністративне правопорушення, особа, що розглядає таку справу, повинна вжити чітких заходів щодо надання відповідної можливості, принаймні, надання часу та/або засобів зв`язку для виклику адвоката або ж самостійно вжити такі заходи, у разі, якщо ймовірний порушник зволікає із цим, чого інспектором УПП у цій ситуації зроблено не було, у той час як КУпАП не установлює обов`язку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подавати саме письмове клопотання про залучення захисника, а такої підстави для відмови у залученні захисника як «очевидність порушення» закону не установлює.

Відповідно, за наслідками аналізу вказаного питання, суд змушений констатувати факт порушення права позивача користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В контексті вищенаведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури розгляду адміністративної справи та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених Кодексом адміністративного судочинства завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до управління патрульної поліції в місті Києві (03680 м.Київ, вул.Народного ополчення, 9).

Керуючись Законом України «Про національну поліцію», ст.7, 9, 122, 247, 251, 268, 279 КУпАП, Конституцією України, ст.77, 205, 241-246, 286, 288 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову інспектора управління патрульної поліції в м.Києві 4 батальйону №1 роти №1 Петрачука Вадима Юрійовича в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3712001 від 26 січня 2021 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Копії судового рішення надіслати сторонам протягом двох днів із дня його складення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Ковальова