Справа № 420/12152/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі секретаря Ягенської К.О. представників : позивача Трокоз О.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо скасування реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 від 04.02.2020 року та зобов`язання відповідача поновити реєстрацію місця проживання позивача за вказаною адресою, мотивуючи це тим, що вона перебувала у шлюбі з наймачем вказаної квартири, та під час реєстрації її чоловік надав письмову згоду на її прописку, та були додані усі необхідні документи разом з заявою, а тому вона мала право на реєстрацію в цій квартирі.

Представник відповідача надав відповідь на відзив, в якому з позовом не погодився та просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи це тим, що згідно пункту 28 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року у разі виявлення порушення правил реєстрації місця проживання керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації та за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації особи. Та за наслідками перевірки підстав реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання з адреси АДРЕСА_2 встановлено, що так як квартира належить Одеській міській раді, то на реєстрацію позивача у вказаній квартирі крім згоди наймача квартири ОСОБА_3 , ще потрібна згода її власника в особі Приморської районної адміністрації ОМР, так як в договорі найма житла право на проживання членів сім`ї наймача не зазначено, та в ордері вона не вказана, а тому реєстрація проведена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню.

Також звертає увагу на те, що внаслідок оскаржуваного рішення відбулось не зняття позивача з реєстрації місця проживання, а скасування реєстрації місця проживання, яке не є адміністративною послугою.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року суд відкрив позовне провадження в адміністративній справі та вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Суд ухвалою від 22 січня 2021 року вирішив розгляд справи продовжити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача просив відмовити задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, та повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року

№ 1382-IV(надалі Закон України №1382), Постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», Цивільним кодексом України, Житловим кодексом УРСР.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Закон № 1382-IV регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Стаття 2 Закону України №1382 гарантує громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, свободу пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст.6 Закону України №1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.

квитанцію про сплату адміністративного збору;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Вичерпний перелік підстав для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання міститься у стаття 9-1 Закону України №1382, якими є:

особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці статтею11 Закону України №1382 віднесено до повноваження органів реєстрації та державних органів у сфері реєстрації фізичних осіб, яким по цій справі є відповідач.

Згідно ст.10 Закону України №1382 Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ст.10 Закону України №1382 Кабінетом міністрів України прийнята постанова від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»(надалі Постанова КМУ №207).

Відповідно до п.3 Постанови КМУ №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Повноваження з питань реєстрації місця проживання надані відповідачу на підставі Положення про департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради затвердженого рішенням Одеської міської ради № 4187-VII від 30.01.2019 р.

Пунктом 11 Постанови КМУ №207 визначений перелік підстав для відмови органом реєстрації в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

звернулася особа, яка не досягла 14 років,

який збігається з положеннями Закону України №1382.

Згідно п.18 Постанови КМУ №207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Порядок дій працівників органу реєстрації або центру під час надання адміністративної послуги реєстрації місця проживання міститься в п.19 Постанови КМУ №207, та полягає у перевірці належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації також з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності чи належності власнику/співвласникам, що надали згоду особі для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Згідно п.28 Постанови КМУ №207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Спір виник через те, що відповідач свої рішенням скасував реєстрацію позивача від 04.02.2020р. у квартирі АДРЕСА_3 та поновив реєстрацію за попереднім місцем проживання.

Сторонами визнається, що квартира АДРЕСА_3 перебуває у власності місцевої громади м.Одеси, та є комунальною власністю, тому суд відповідно до ч.1 ст.78 КАС України вважає, цю обставину доведеною.

04.02.2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .

Під час подачі заяви до відповідача наймач квартири ОСОБА_3 , який був на той час чоловіком позивача надав письмову згоду на її реєстрації в квартирі, про що свідчить його підпис на заяві та не заперечується сторонами.

На підставі вказаної заяви місце проживання позивача було зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації.

В наступному відповідачем проведена перевірка підстав реєстрації місця проживання позивача за результатами якої складений висновок-рішення від 23.09.2020 року яким директором Департаменту Абрамовою Є.Г. скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 04.02.2020 року за адресою АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям з реєстраціє попереднього місця проживання з адреси: . АДРЕСА_2 . через відсутність під час реєстрації місця проживання документів, які підтверджують її право на проживання (а.с.41,42).

Позивач на час звернення до відповідача з заявою про виписку та реєстрацію місця проживання перебувала з 1982 р.н. у шлюбі з ОСОБА_3 (1948р.н.), про що свідчить копія свідоцтва про шлюб складена відділом РАГС Малиновського району м.Одеси, та зроблений запис у книзі реєстрації за №272 20.03.1982р. та доказів розірвання шлюбу матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 вселився до квартири АДРЕСА_3 на підставі того, що був членом сім`ї ОСОБА_4 , який отримав від КЕЧ Міністерства оборони СРСР ордер №574 виданий 04.11.1968р. в якому він зазначений яксин.

В наступному 24.09.2019 року між ОСОБА_3 (наймачем) та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради (наймодавцем) укладений Договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, згідно умов якого Наймодавець передав наймачу квартиру АДРЕСА_3 у користування.

Згідно п.2.4.5 вказаного договору наймач не має права вселяти без згоди наймодавця у житло інших осіб, а також здавати житло в піднайом без згоди наймодавця.

За змістом вказаного договору в ньому відсутні жодні посилання на те, що квартира передана у користування будь яким іншим членам сім`ї наймача крім ОСОБА_3 .

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно статті 65 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле, приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселились в жиле приміщення як члені сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї користування жилим приміщенням.

Положеннями статті 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою.

Відповідно до частини 1 статті 816 Цивільного кодексу України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом.

Проте на час укладання договору найма ОСОБА_3 з Приморською рай адміністрацією ОМР позивач проживала та була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова КМУ №207 визначає перелік документів, які особа подає на підтвердження свого права на проживання в житлі: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Та як встановлено судом ані в договорі найму від 24.09.2019 року, поданому разом з заявою про реєстрацію, ані в ордері №574 від 04.11.1968 року поданого до суду, позивач не зазначена як особа яка має право проживати в квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно ч.2 п.п.4 п.18 Постанови КМУ №207 у разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Тобто в такому разі крім згоди наймача ОСОБА_3 , позивач повинна була надати згоду власника житла(квартири), яким є Одеська міська рада в особі Приморської рай адміністрації.

Проте, як встановлено судом під час подання заяви про реєстрацію місця проживання позивачем не надана письмова згода власника квартири на її проживання або реєстрацію за вказаною адресою, та адміністратор не мав права реєструвати її в квартирі за даних обставин.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для скасуванні реєстрації місця проживання позивачу вказано те, що особа не подала документів, а саме: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласника житла.

Суд вважає помилковим посилання позивача, на відсутність підстав у відповідача для зняття її з реєстрації, так як процедура зняття не проводилась, а відбулось скасування місця реєстрації, що є різними діями і врегульовані вони різними пунктами постанови КМУ №207.

Так само аргумент позивача про те, що до заяви про реєстрацію нею додавався договір найму, а тому всі необхідні для реєстрації документи були надані відповідачу, суд вважає хибним, так як надання договору найма без врахування його змісту свідчить про надання переваги форми документа над його змістом, що є помилковим, так як у вказаному договорі найму позивач не є його стороною, та в ньому не містяться умови які надають їй права на проживання у квартирі, що не було враховано адміністратором при прийнятті 04.02.2020р. рішення про реєстрацію місця проживання позивача, а інші документи, що підтверджують її право на проживанн,я не надавались.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних дій та рішення відповідача суд керується критеріями закріпленими ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури, та доходить висновку, що відповідач діяв на підставі наданих повноважень, та з дотриманням діючого законодавства, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, а витрати по виклику свідка чи проведення експертизи ним не понесені, то у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.7-9,90,241-246,255КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.295,297 КАС України з урахуванням п.15-5 розділу VII КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 24.02.2021року.

Суддя Іванов Е.А.

.