Справа № 440/7347/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7347/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зоріної І.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Колєснікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради про визнання рішення протиправним, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2020 ОСОБА_1 /надалі - ОСОБА_1 , позивач/ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради /надалі - відповідач/ про визнання рішення протиправним, а саме просить:

- визнати протиправним та нечинним пункт другий рішення виконавчого комітету Чорнухинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 19.06.2020 № 243.

В обгрунтування позову зазначено, що з метою приведення дороги, яка веде до цвинтаря відповідно до державних будівельних і санітарних норм, було прийнято рішення виконавчого комітету від 12.08.2019 №100, яке в подальшому було скасовано пунктом 2 рішення виконавчого комітету №243 від 19.06.2020, що за твердженням позивача порушує нормативно-правові акти у сфері санітарно-будівельних норм.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7347/20; призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

13.01.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому вказано, що 03.07.2019 до виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради звернулися з заявою жителі с. Кізлівка Чорнухинського району Полтавської області з проханням вирішити питання щодо облаштування альтернативного шляху для поховання покійників. 12.08.2019 відповідачем прийнято рішення №100, згідно з яким доручено в.о. старости сіл - Кізлівка, Ковалі, Галяве, Липове - Колоту Анатолію до 01.09.2019 провести громадські слухання у с. Кізлівка щодо облаштування альтернативного шляху до кладовища і у разі позитивного вирішення питання, подати до виконкому селищної ради кошторисний розрахунок по виконанню робіт для облаштування альтернативного шляху до кладовища. 18.09.2019 проведені збори громадян с. Кізлівка та прийнято рішення про перенесення входу в інше місце та його облаштування. Зазначено, що ворота було перенесено. Проте, облаштування дороги закінчити до зими не вдалося. У зв`язку з колективним зверненням с. Кізлівка 18.02.2020 відбулися повторні збори щодо відміни попереднього рішення зборів стосовно облаштування альтернативного шляху до кладовища. Зазначено, що жителі села наполегливо прохали повернути вхід на кладовище так як він існував. 19.06.2020 відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради прийнято рішення №243 про розгляд звернення громадян, пунктом 2 вказаного рішення визначено: вважати рішення виконавчого комітету селищної ради від 12.08.2019 №100 таким, що втратило чинність /а.с. 29-31/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 17.02.2021.

У судовому засіданні 17.02.2021 позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання 17.02.2021 відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с. 87/.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету №100 від 12.08.2019 "Про розгляд звернення жителів с. Кізлівка" керуючись статтею 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розглянувши звернення жителів с. Кізлівка, виконавчий комітет вирішив:

- доручити в.о. старости сіл Кізлівка, Ковалі, Галяве, Липове, - Колоту Анатолію: до 01.09.2019 провести громадські слухання у с. Кізлівка щодо облаштування альтернативного шляху до кладовища, у разі позитивного вирішення питання, подати до виконкому селищної ради кошторисний розрахунок по виконанню робіт для облаштування альтернативного шляху до кладовища /а.с. 32/.

Відповідно до протоколу зборів (сходки) громадян с. Кізлівка стосовно відміни попереднього рішення зборів стосовно облаштування альтернативного шляху до кладовища від 18.02.2020 вирішено звернутися до виконкому Чорнухинської селищної ради з проханням відмінити попереднє рішення стосовно будівництва дороги до кладовища з протилежної від центрального входу сторони /а.с. 43-45/.

Пунктом 2 рішенням виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради від 19.06.2020 №243 "Про розгляд звернення с. Кізлівка" керуючись статтею 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", протоколом зборів громадян с. Кізлівка від 18.02.2020, розглянувши звернення жителів с. Кізлівка, виконавчий комітет вирішив: вважати рішення виконавчого комітету селищної ради від 12.08.2019 №100 таким, що втратило чинність /а.с. 33/.

Не погоджуючись із пунктом другим рішення виконавчого комітету Чорнухинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 19.06.2020 № 243, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відносини, що виникають у процесі добровільного об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, а також добровільного приєднання до об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" від 05.02.2015 № 157-VIII /надалі - Закон № 157-VIII/.

Положеннями статті 2 Закону № 157-VIII визначено, що добровільне об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) конституційності та законності; 2) добровільності; 3) економічної ефективності; 4) державної підтримки; 5) повсюдності місцевого самоврядування; 6) прозорості та відкритості; 7) відповідальності.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону № 157-VIII суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст. Об`єднана територіальна громада, адміністративним центром якої визначено місто, є міською територіальною громадою, центром якої визначено селище, - селищною, центром якої визначено село, - сільською.

Положеннями частини восьмої статті 8 Закону № 157-VIII визначено, що після припинення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради територіальної громади, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб.

Сільська, селищна, міська рада, обрана об`єднаною територіальною громадою, її виконавчий комітет можуть вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати акти відповідних органів місцевого самоврядування та посадових осіб, визначені в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР /надалі - Закон № 280/97-ВР/ виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Положеннями частини шостої статті 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 не містить посилання на порушення відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення вимог Законів № 280/97-ВР та №157-VIII.

Водночас, обґрунтовуючи позов, позивачем зазначено, що оспорюване рішення порушує нормативно-правові акти у сфері санітарно-будівельних норм.

Суд зазначає, що вище вказані доводи позивача містять лише загальні посилання без конкретизації допущених порушень при прийнятті оспорюваного рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 8 Закону №157-VIII відповідач має право вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати прийнятті виконавчим комітетом нормативно-правові акти.

Як вище зазначено, відповідно до протоколу зборів (сходки) громадян с. Кізлівка стосовно відміни попереднього рішення зборів стосовно облаштування альтернативного шляху до кладовища від 18.02.2020 вирішено звернутися до виконкому Чорнухинської селищної ради з проханням відмінити попереднє рішення стосовно будівництва дороги до кладовища з протилежної від центрального входу сторони /а.с. 43-45/.

З огляду на вище зазначене рішення, виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради від 19.06.2020 №243 "Про розгляд звернення с. Кізлівка" керуючись статтею 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято рішення пунктом 2, якого вирішено: вважати рішення виконавчого комітету селищної ради від 12.08.2019 №100 таким, що втратило чинність /а.с. 33/.

Суд зазначає, що оспорюване рішення прийнято на виконання рішення зборів громадян с. Кізлівка.

Водночас позивачем не надано до суду доказів протиправності оспорюваного рішення.

Крім того, суд зазначає, що з огляду на зміст статей 2, 4, 5, 19 Кодексу адміністративного судочинства України задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно особа має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.

Відтак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Крім того, відповідно до частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відтак, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Наведене відповідає правовим позиціям викладеним в постанові Верховного Суду України від 7 лютого 2017 року у справі № 800/45/16 та постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року у справі №766/7172/17.

Суд зазначає, що у даному випадку позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, які охоронювані законом права та інтереси позивача реально порушено прийняттям оспорюваного рішення.

Із системного аналізу вищевикладених норм та обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради (вул. Центральна, 39, смт. Чорнухи, Полтавська область, 37100, ) про визнання рішення протиправним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст рішення складено 19.02.2021.

Суддя Л.М. Петрова