Справа № 766/19482/20
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області, сержанта поліції першого батальйону другої роти Нічога Віктора Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ,

в с т а н о в и в:

Позивач 30.11.2020р. звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3481440 від 26.11.2020р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.11.2020 року він керував автомобілем Fiat Fiorino реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали відносно нього постанову та наклали штраф у розмірі 340грн. за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3.б ПДР. Вважає накладене стягнення необґрунтованим, а постанову винесену з порушенням норм законодавства, оскільки відповідно до технічного паспорту на транспортний засіб, він не підлягає обов`язковому технічному огляду на підставі ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», оскільки не використовується для роботи в таксі та для перевезення вантажу з метою отримання прибутку. Вважає факт вчинення ним правопорушення є недоведеним, крім того при розгляді справи йому не було надано можливості скористатися правами , передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.12.2020р відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження .

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання за викликом суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача надав на адресу суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав винесення постанови про накладення адміністративного стягнення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З копії постанови серії ЕАМ № 3481440 від 26.11.2020 року, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції у Херсонській області вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 26.11.2020 року об 11-13 год. керував автомобілем Fiat Fiorino реєстраційний номер НОМЕР_1 на АД М14 203 км., який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3.б ПДР.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч.1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» .

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.3 "б" ПДР встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною 3 ст. 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктами 1,2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 т., причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 (далі Порядок №137), в якому визначено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форм власності вантажопідйомністю до 3,5 т. із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Так, згідно п.18 Порядку №137, у разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого Херсонським МРЕВ 16.01.2006 року автомобіль Fiat Fiorino реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску пас.місць 4 , тип ТЗ вантажний вантажопасажирський, повна маса 1650 kg., маса без навантаження 1100.

Відповідно до Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні», ТЗ вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

З вищевикладеного вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen transport », не підпадає під критерії опису транспортних засобів визначених категоріями Cl, С, тобто автомобіль не є вантажним, оскільки за своїми характеристиками відповідає критеріям визначеним категорією «В - легкових автомобілів», а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю.

В порушення вищезазначених норм особою, що винесла протоколу не вказані в постанові жодні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , а саме те, що автомобіль позивача використовується як таксі або для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, крім того такі докази не надані суду.

Таким чином, висновки відповідача щодо порушення з боку водія транспортного засобу п.п. 31.3.б. ПДР України є такими, що не відповідають діючому законодавству та дійсним обставинам справи, бо не підтверджені жодним доказом.

Аналогічний висновок зазначено в постанові Верховного суду України від 31 липня 2018 року по справі №552/5623/16-а.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сама по собі постанова про притягнення особи до відповідальності не може без підтвердження іншими доказами свідчити про встановлення факту порушення позивачем ПДР України.

Згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що позивачем не було порушено вимоги п. 31.3 (б) ПДР України, а відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За обставинами справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Пунктом третім частини третьої статті 286 КАСУ країни встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 340 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух» ст. 2, 5, 6-10, 72, 76-77, 90, 122,159, 229, 238, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України , Управління патрульної поліції в Херсонській області, сержанта поліції першого батальйону другої роти Нічога Віктора Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити в повному обсязі.

Постанову серії ЕАМ № 3481440 від 26.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 18.02.2021 року