Справа № 520/16694/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 лютого 2021 року № 520/16694/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Крупської К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківська обласна прокуратура (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) третя особа: Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ,01011, ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратур, за участі третьої особи: Офісу Генерального прокурору , в якому просить суд стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням із займаної посади 3 558 500, 63 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 за №1476к позивача звільнено з посади заступника прокурора Харківської області.

З даним наказом не погодився та у листопаді того ж року звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про скасування зазначеного наказу Генерального прокурора України, поновлення на публічній службі та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року в справі № 826/18135/14 мій позов до Генеральної прокуратури України (на час прийняття рішення - Офісу Генерального прокурора) задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням. Офісом Генерального прокурора на нього подано апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2020 у справі № 826/18135/14 скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Так, в частині скасування наказу Генерального прокурора України та поновлення на публічній службі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2020 залишено без змін. В частині стягнення з Офісу Генерального прокурора грошовою забезпечення за час вимушеного прогулу та негайного виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.06.2020 щодо виплати мені середньомісячного заробітку рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від І 5.06.2020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову в зазначеній частині.

Своєю постановою Шостий апеляційний адміністративний суд від 22.10.2020, яка вступила в законну силу, закріпив протиправність наказу Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1476к про звільнення позивача з посади заступника прокурора Харківської області, скасував його та поновив його на публічній службі на раніше займаній посаді.

Позивач вважає, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за період від 24.10.2014 до 11.11.2020 включно, тобто до моменту фактичного поновлення на посаді, яка підлягає відшкодуванню, становить 3 558 500,63 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив в обґрунтування своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані матеріали справи, суд вказує наступне.

Підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок), визначено, що цей Порядок застосовується для обчислення середньої заробітної плати вимушеного прогулу.

Порядок розглядається в редакції до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100».

Частиною 3 пункту 2 розділу II Порядку визначено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 розділу III Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Судом досліджено розрахунковий лист за 2014 рік ОСОБА_1 , відповідно до якого підтверджується факт нарахування та отримання ним у серпні 2014 року одноразової грошової премії до державного свята - Дня Незалежності України в сумі 2680,00 грн., яка не входять до розрахунку середньої заробітної плати.

Окрім того, досліджено довідку про розмір середньоденної та середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , розрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Суд вказує, що довідка Харківської обласної прокуратури від 19.11.2020 № 27-49Івих-2020 на яку посилається ОСОБА_1 , є довідкою про його нараховану заробітну плату відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України, якою передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу надавати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Таким чином, зазначена довідка видана про фактичний розмір заробітної плати ОСОБА_1 і не містить інформації про його середню заробітну плату відповідно до вимог Порядку.

Пунктом 10 розділу IV постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що у випадках підвищення посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 1 грудня 2015 року підвищено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Таким чином коефіцієнт підвищення посадового окладу прокурора відділу склав 1,25.

Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року прийнято постанову № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», якою підвищено посадові оклади прокурорам і слідчим органів прокуратури.

Відповідно до п. 1 ст. 52 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Згідно із п. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України»; газета «Урядовий кур`єр».

Постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 06.09.2017 № 165.

Таким чином посадові оклади прокурорам і слідчим прокуратури підвищено з 6 вересня 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» затверджено посадові оклади прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Згідно із абзацом 3 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113) за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова № 505)).

Крім того, пунктом 7 розділу II Закону № 113 регламентовано, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до п. 4 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX та наказу Генерального прокурора «Про день початку роботи Офісу Генерального прокурора» від 23.12.2019 № 351 Офіс Генерального прокурора розпочав роботу з 02.01.2020, про що опубліковано у газеті «Голос України» 24.12.2019.

Слід враховувати, що юридично зміна назви установи тягне за собою також зміни у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у внутрішніх документах тощо.

При цьому, оплата праці прокурорів та слідчих структурних підрозділів Генеральної прокуратури України до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора здійснюється відповідно до Постанови № 505.

Аналогічну позицію висловлено Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, яке згідно із Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 45 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 № 838, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудових відносин, соціального діалогу, а також проводить моніторинг у сфері оплати та нормування праці, розробляє та вносить в установленому порядку пропозиції щодо визначення умов оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, які фінансуються з державного бюджету.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020, порядок виконання якого підлягає застосуванню з дня його ухвалення, оплата праці прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється відповідно до ст. 81 Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» № 1697-VII, яка нормативно регулює розміри складових заробітної плати прокурорів. Цим Рішенням передбачено підвищення посадових окладів прокурорів з одночасною зміною структури їх заробітної плати. У резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України зазначено, що «Положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УЇЇ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

Відповідно до цього ж пункту Порядку у разі, коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Окрім того, варто наголосити, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» зі змінами, внесеними Законом України від 13.04.2020 № 553-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»», положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ зі змінами, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-ІХ, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (ч. 2 ст. 152 Конституції України).

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 року № 10-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного Рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Конституцією України (ст. 24) гарантовано рівність конституційних прав і свобод громадян. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Рівність перед законом означає рівну для всіх громадян обов`язковість конкретного закону з усіма відмінностями у правах або обов`язках, привілеях чи обмеженнях, які у цьому законі встановлені. Відповідні державні органи і посадові особи повинні керуватися конкретним законом, а всі індивіди, на яких поширюється дія цього закону, є рівними щодо застосування його до них. Будь - які винятки можуть встановлюватись тільки законом, якщо конституція це допускає. Такі винятки повинні мати публічно-правовий характер і слугувати публічним інтересам, виступати гарантіями здійснення цими особами суспільно корисних і важливих державних функцій, професійної діяльності в інтересах всіх членів суспільства.

Ураховуючи викладене, суд робить висновок, що вимоги позивача, який не пройшов атестацію та не переведений до Офісу Генерального прокурора, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі, що майже в десять разів перевищує розмір заробітної плати працюючого прокурора, є дискримінаційними.

З огляду на викладене, застосування коефіцієнтів підвищення посадових окладів можливе лише за умови призначення на посаду прокурора до Офісу Генерального прокурора за результатами успішної атестації.

Таким чином, застосуванню коефіцієнта підвищення посадового окладу прокурора передує проходження прокурором успішно атестації та прийняття відповідним суб`єктом владних повноважень розпорядчого акту (наказу) щодо призначення чи переведення прокурора на посаду, визначену відповідним штатним розписом.

Оскільки працюючі прокурори регіональної прокуратури Харківської області до 11.09.2020 отримували заробітну плату відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», то застосовувати коефіцієнт підвищення посадового окладу з 16.01.2020 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» для ОСОБА_1 немає підстав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 2 042 817,79 грн., а саме:

- за період з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 180 214,20 грн. (652,95 грн х 276 роб.дн.);

- за період з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 359 939,79 грн. ((652,95 грн х 1,25) = 816,19 грн. х 441 роб.дн.);

- за період з 06.09.2017 по 11.11.2020 - 1 502 663,80 грн. ((816,19 грн. х 2,31) = 1885,40 грн. х 797 роб.дн.).

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, 4, м.Харків), за участі третьої особи: Офісу Генерального прокурора, (01011, м.Київ, вул.Різницька,13/15) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням із займаної посади в сумі 2042817 (два мільйона сорок дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 79 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2021 року.

Суддя Зінченко А.В.