Справа № 520/16581/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 лютого 2021 року № 520/16581/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просять суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. включно, в розмірі меншому, ніж нарахований розмір пенсії, тобто в розмірі меншому, ніж 59% грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., протиправними;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пенсії за пенсійною справою № за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. включно, нарахованої, виходячи з 59% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., в розмірі 40356,26 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, нараховану згідно з Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4343,86 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером Служби зовнішньої розвідки України та перебуває на обліку у відповідача. Позивачем вказано, що відповідачем було частково виконано судове рішення по справі №520/5936/19 та, зокрема, нараховано доплату за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. у за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. Однак, відповідачем виплату зазначеної доплати здійснено не було, чим порушено права позивача. Водночас, позивачем зазначено, що з огляду на визнання нечинними та скасування положень постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року з 05.03.2019 року відсутні обмеження щодо виплати до вже виплачених пенсій військовослужбовцям нарахованих за період з 01.01.2018 року. Також, позивачем вказано, що з огляду на допущені відповідачем порушення його прав в частині своєчасної виплати пенсії наявні підстави для стягнення на його користь компенсації втрати доходів, нарахованої згідно з Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4343,86 грн. Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду задля захисту прав.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі №520/16581/2020.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та компенсації в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. включно, в розмірі меншому, ніж нарахований розмір пенсії, тобто в розмірі меншому, ніж 59% грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., протиправними.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому вказано, що управління із позовом не погоджується. Так, представником відповідача зазначено, що на виконання судового рішення по справі №520/5936/19 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 05.03.2019 та проведено розрахунок на доплату пенсії за період березень 2019 - жовтень 2019 в сумі 9813,92 грн. Виплату доплати пенсії з вересня 2019 по жовтень 2019 в сумі 2036,52 грн. проведено у листопаді 2019, а доплата пенсії згідно розрахунку з березня 2019 по вересень 2019 в сумі 7777,40 грн. буде виплачуватись в межах, затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 був звільнений в запас з 11.07.2008 р. та є пенсіонером Служби зовнішньої розвідки України і отримує пенсію за вислугу років (пенсійна справа № від 24.09.2008 p.).

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої Службою зовнішньої розвідки України № 1321 від 26.03.2018 p., грошове забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними на 01.03.2018 р. за посадою «заступник начальника відділу», становило: посадовий оклад - 8570,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 4522,00 грн.

Як вказано позивачем, зазначена довідка була оформлена на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року по справі №520/5936/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо нарахування та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 за пенсійною справою № від 24.09.2008 р., з урахуванням 75% суми підвищення, встановленого 02.04.2018 р., за період починаючи з 05.03.2019 р. неправомірними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області нараховувати та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 за пенсійною справою № від 24.09.2008 р., з урахуванням 100% суми підвищення, встановленого 02.04.2018 р., за період починаючи з 05.03.2019 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплатити ОСОБА_1 за пенсійною справою № від 24.09.2008 р. різницю між нарахованою і сплаченою пенсією з урахуванням 100% суми підвищення, встановленого 02.04.2018 р., за період починаючи з 05.03.2019 р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області (, адреса: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, сплаченого при поданні позову в загальному розмірі 600 грн. (шістсот гривень).

За даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» судом встановлено, що судове рішення по справі №520/5936/19 в апеляційному порядку оскаржено не було та 12.09.2019 року набрало законної сили, у зв`язку з чим позивачем було отримано виконавчі листи.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що з метою отримання кваліфікованої правової допомоги ОСОБА_1 звернувся до Адвокатського бюро «Юрія Мариничева «Семаргл» та уклав з ним договір про надання правової допомоги № 26 від 27.10.2020 р.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 07.11.2020 р. відповідач листом № 2000-0203-8/91691 від 13.11.2020 р. повідомив про часткове виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 р. у адміністративній справі № 520/5936/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та надав, окрім інших документів, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № від 01.10.2020 р.

У позовній заяві позивачем вказано, що в результаті аналізу документів, доданих до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0203-8/91691 від 13.11.2020 року позивачу стало відомо, що: грошове забезпечення для обчислення пенсії станом на 01.10.2018 р. складає 14572,50 грн.; основний розмір пенсії: 59% грошового забезпечення (вислуга років 23) складає 8597,78 грн. При цьому, позивачем вказано, що згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № від 02.04.2008 р. та довідки № 671 від 18.11.2020 р. остаточний перерахований розмір пенсії, який підлягав виплаті за пенсійною справою № від 24.09.2008 р. у 2018 р. - 2019 р. складають: за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - 6104,09 грн.; за період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. - 7350,93 грн.

Позивачем також вказано, що на виконання зазначеного рішення суду була здійснена доплата до вже виплаченої пенсії за період з 12.09.2019 р. по 30.09.2019 р. в розмірі 789,67 грн., проте на виконання зазначеного рішення суду доплата до вже виплаченої пенсії за період з 05.03.2019 р. по 11.09.2019 р. здійснена не була.

Водночас, позивачем у позовній заяві вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було вчинено протиправні дії щодо виплати йому пенсії за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. включно, в розмірі меншому, ніж нарахований розмір пенсії, тобто в розмірі меншому, ніж 59% грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., оскільки в судовому порядку було визначено протиправними та нечинними певні положення постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року з 05.03.2019 року, у зв`язку з чим відсутні будь-які підстави обмеження щодо виплати доплат до вже виплачених пенсій військовослужбовцям, в тому числі позивачу, нарахованих за період, починаючи з 01.01.2018 року.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку з огляду на відсутність обмежень у виплаті пенсії позивачем розраховано, що на його користь за період з 01.01.2018 р. по 11.09.2019 р. включно підлягають стягненню з відповідача суми пенсії, нарахованої, виходячи з 59% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., в розмірі 40356,26 грн., а також суми компенсації втрати доходів, нараховану згідно з Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4343,86 грн.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Частиною 3 ст. 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Згідно з п. 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 та 3 Порядку №45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Як передбачено приписами п.4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Порядку №45 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 вказана постанова набирає чинності з 01.03.2018.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 103 Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі Постанова № 103).

Пунктом 1 Постанови № 103 встановлена необхідність перерахування пенсій, призначених згідно з Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно з Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова № 704).

Пунктом 2 Постанови № 103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (в редакції зі змінами, внесеними постановою № 103) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слід дійти висновку, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право шляхом прийняття відповідної постанови встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п. п. 2, 3 ст. 116 Конституції України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

В той же час, суд наголошує, що Постанова КМУ від 21 лютого 2018 р. № 103 у період з 01.01.2018 по 04.03.2019 була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню.

При цьому, як встановлено судом, збільшення грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, з яким Порядок № 45 раніше пов`язував виникнення підстав для перерахунку пенсії, відбулося з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, якою затверджені нові розміри грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, але зазначена постанова набрала чинності 01.03.2018 року, в той час як постанова КМУ від 21.02.2018 № 103 набрала чинності 24.02.2018 року, що вказує на обставини врегулювання Кабінетом Міністрів України правил виплати перерахованої пенсії до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Водночас, станом на 01.01.2018 року ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" діяла в новій редакції, згідно з якою перерахунок пенсії пов`язувався з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов та порядку перерахунку пенсії, а без прийняття такої постанови перерахунок пенсії був би неможливим.

Суд зазначає, що відповідно до позиції, викладеної у пункті 2.1 рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 останнім зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. У пункті 2.2 цього рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3статті 116 Конституції України).

Також у рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційним Судом України зазначено про те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.

Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що з 01.01.2018 запроваджені законодавчі зміни, які призвели до перерахунку пенсії особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та до осучаснення складових грошового забезпечення, з яких визначається розмір пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10), відповідно до якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", які затверджені відповідною постановою Уряду. Зазначене рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року

Положеннями ч.2 ст. 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку, що пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з дати набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції від 05.03.2019 року.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ГУ ПФУ в Харківської області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та, відповідно, виплату перерахованої пенсії в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення та в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення.

Отже, враховуючи встановлення під час розгляду справи обставин того, що станом на час розгляду справи втратили чинність пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати пенсії за пенсійною справою № за період з 05.03.2019 р. по 11.09.2019 р. включно, нарахованої, виходячи з 59% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р.

Водночас, суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № стосовно позивача за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року відповідачем нараховано суму доплати у розмірі 42392,78 грн.

При цьому, представником відповідача зазначено, що на виконання судового рішення по справі №520/5936/19 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 05.03.2019 та проведено розрахунок на доплату пенсії за період березень 2019 - жовтень 2019 в сумі 9813,92 грн. Виплату доплати пенсії з вересня 2019 по жовтень 2019 в сумі 2036,52 грн. проведено у листопаді 2019, а доплата пенсії згідно розрахунку з березня 2019 по вересень 2019 в сумі 7777,40 грн. буде виплачуватись в межах, затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Відтак, з огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про те, що відповідачем за період з 05.03.2019 р. по 11.09.2019 р. протиправно не було виплачено позивачу сум пенсії у розмірі 7777,40 грн.

Стосовно доводів представника позивача щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за період з 01.01.2018 року по 04.03.2019 року суд зазначає, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2019 року № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Відтак, суд зазначає, що при розгляді даної справи судом було враховано також і висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 17.06.2020 року по справі №2540/2873/18 та від 02.12.2020 року по справі №0240/3542/18-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, нараховану згідно з Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4343,86 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Як передбачено положеннями ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Водночас, зі змісту статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

При цьому, приписи статті 2, 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III визначають строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

У пункті 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 вказаного Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.05.2020 року у справі №816/379/16 та від 30.09.2020 року у справі № 280/676/19.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Законом України №2050-ІІІ передбачено право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Водночас, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві було наведено розрахунок зазначеної компенсації.

Суд враховує обставини наведення позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, проте зазначає, що останній не може вважатися судом належним, з огляду на обставини того, що станом на час розгляду справи відповідачем не було здійснено нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та компенсації задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пенсії за пенсійною справою № за період з 05.03.2019 р. по 11.09.2019 р. включно, нарахованої, виходячи з 59% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018 р., в розмірі 7777 (сім тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 40 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.