Справа № 620/3460/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3460/20 Головуючий у 1 інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Північної митниці Держмитслужби від 24.07.2020 № 9, № 9 про донарахування ОСОБА_1 грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку і податку на додану вартість.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Північна митниця Держмитслужби звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2018 між позивачем (довіритель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сівертрейд» (повірений) було укладено договір доручення про надання послуг з декларування товарів і транспортних засобів № 3/2018, згідно пункту 1.1 якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується за винагороду та від імені довірителя виконувати, зокрема, декларування транспортних засобів (а.с. 32-33).

Із копії митної декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 вбачається, що ТОВ «Сівертрейд» задекларовано транспортний засіб: автомобіль «MAZDA», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення автомобіля заявлено - 2007; модельний рік виготовлення - 2007 (а.с. 31).

Згідно підпункту 8.3.4 підпункту 8.3 пункту 8 акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.2018 за митною декларацією № UA102230/2018/632137 шляхом огляду виявлено, що відомості про транспортний засіб відповідають даним, заявленим у митній декларації (а.с. 34-35).

Із роздруківки етапів митного оформлення за документом № UA102230/2018/632137 вбачається, що у процесі процедури оформлення здійснено: контроль із застосуванням системи управління ризиками; реєстрація митної декларації; прийняття митної декларації до митного оформлення; повідомлення про необхідність пред`явлення товарів, додаткових документів та/або відомостей митному органу; проведення митного огляду товарів; перевірка правильності класифікації та кодування товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів; перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику; перевірка правильності нарахування митних платежів; завершення митного оформлення (а.с. 36).

Відповідно до копії доповідної записки від 31.05.2019 № 837/25-70-19-02 першого заступника начальника Чернігівської митниці ДФС в ході вибіркової перевірки митних оформлень встановлено ряд випадків внесення до гр. 31 МД інформації про календарний рік виготовлення транспортних засобів товарної позиції 8703 згідно УКТ ЗЕД, що не відповідає інформації про рік виготовлення транспортного засобу, розміщеної у відкритих джерелах мережі Internet. Дана перевірка здійснювалася по індивідуальному номеру кузова автомобіля, який вказаний в гр. 31 МД та технічних паспортах автомобілів. Внесення неправдивих даних призвело до невірного застосування К1 та розрахунку податку, що спричинило несплату митних платежів у повному обсязі. По даним фактам Чернігівською митницею ДФС поінформовано ГУ ДФС за місцем реєстрації, зокрема, одержувача транспортного засобу ОСОБА_1 (а.с. 73-75).

Згідно наказу Північної митниці «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» від 18.06.2020 № 245 наказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/201-8/632137 тривалістю 3 робочих дні з 01 липня 2020 року (а.с.59).

Листом від 21.06.2019 № 6103/7/25-70-20-01 відповідач звернувся до ДП «АВТО Інтернешнл», в якому просив надати допомогу у проведенні перевірки, встановити та повідомити в нашу адресу інформацію щодо дати випуску, дати першої реалізації (реєстрації), зокрема, про транспортний засіб марки «MAZDA 3», VIN-код НОМЕР_1 (а.с. 40).

У відповідь листом від 25.06.2019 № 277 ДП «АВТО Інтернешнл» повідомило відповідача про те, що датою виробництва транспортного засобу марки «MAZDA» з VIN-кодом НОМЕР_1 є 2006 рік, модельним роком - 2006 рік, датою реєстрації в ЦСК - 2007 рік (а.с. 41).

Повідомленням Північної митниці від 18.06.2020 № 16/7.11-19-19 позивач був поінформований про те, що з 1 липня 2020 року, тривалістю 3 робочих дні, буде проводитись документальна невиїзна перевірка дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 (а.с. 13).

У відповідь на лист Північної митниці від 20.07.2020 № 7.11-1/7.11-19/14/6567 (а.с.78) ДП «АВТО Інтернешнл» листом від 20.06.2020 № 206 повідомило відповідача про те, що ДП «АВТО Інтернешнл» є офіційним дистриб`ютором автомобілів MAZDA та запасних частин до них на підставі 3-х стороннього договору від 01.06.2018 та має доступ до всіх необхідних інформаційних та технічних ресурсів MAZDA (а.с.79).

Згідно копії акта про результати документальної невиїзної перевірки громадянина України ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 №UA102230/2018/632137 від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 1 837, 73 грн.;

- пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 367, 55 грн. (а.с. 14-19).

15.07.2020 позивачем до Північної митниці подані заперечення до зазначеного акту (а.с. 20-23).

У відповідь листом від 22.07.2020 № 7.11-1/19/10/6630 відповідач повідомив позивача, зокрема, про те, що Північною митницею Держмитслужби заперечення взяті до розгляду та зроблено висновок, що аргументи, викладені в них не є достатньо обґрунтовані та не можуть бути враховані для визначення результатів перевірки. Таким чином, висновки акту від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 про результати документальної невиїзної перевірки громадянина України ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 залишені без змін (а.с. 24-25).

На підставі висновків акта перевірки відповідачам винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 24.07.2020 № 9, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Акцизний податок з ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції)» на 2 297, 16 грн. (за податковим зобов`язанням - 1 837, 73 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 459, 43 грн. (а.с. 9-10);

- від 24.07.2020 № 9 яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» на 459, 44 грн. (за податковим зобов`язанням - 367, 55 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 91, 89 грн. (а.с. 11-12).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено, що інформація, отримана від ДП «АВТО Інтернешнл», є офіційною інформацією виробника товару, а також не доведено те, що вказана юридична особа є володільцем та розпорядником інформації про дату виробництва транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 , а тому наведена у листі ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2019 № 277 інформація не є інформацією, отриманою від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем були порушенні вимоги МК України, ПК України, в результаті чого занижено митні платежі на загальну суму 2 205, 28 грн. та податок на додану вартість при ввезенні на митну територію України на суму 367, 55 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно частини першої статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів, зокрема, шляхом: перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Згідно частини першої статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно частин третьої, шостої статті 345 Митного кодексу України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Частинами першою, другою статті 351 Митного кодексу України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Відповідно до абзацу 5 пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать, серед іншого, автомобілі легкові.

Згідно положень підпункту 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД: ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу визначається за формулою: Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу: з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. сантиметрів (включно) - 50,0; з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів понад 3000 куб. сантиметрів - 100,0; з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів до 3500 куб. сантиметрів (включно) - 75,0; з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів понад 3500 куб. сантиметрів - 150,0; К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів; К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Виходячи з викладеного, розмір акцизного податку транспортного засобу залежить від року виготовлення транспортного засобу.

Як встановлено судом, під час здійснення митного оформлення легкового автомобіля - «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 , в митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/201-8/632137 до графи № 31 було внесено інформацію календарний рік виготовлення автомобіля - 2007, модельний рік виготовлення 2007.

На підтвердження зазначеної інформації про автомобіль позивач посилається на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2018 № НОМЕР_3 , в якому зазначена дата першої реєстрації - 09.03.2007, та вказує про відсутність інформації щодо календарного або модельного року виготовлення.

В свою чергу, відповідач, посилаючись на лист ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2019 № 277, стверджує, що вказаний автомобіль виготовлено в 2006 році.

Таким чином, сторони у справі на підтвердження року виготовлення ввезеного на митну територію України автомобіля - «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 надали документи, в яких містяться різні відомості щодо року виготовлення автомобіля, і ці розбіжності безпосередньо впливають на ставку податку, який підлягає сплаті при здійсненні митного оформлення цього автомобіля.

Так, наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим в Мiнiстерствi юстицiї України 10.04.2008 за № 291/1498, затверджено «Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України» (далі - Правила № 1118), пунктом 8 яких врегульовано визначення календарного і модельного років виготовлення та першої реєстрації і терміну перебування в користуванні транспортного засобу (ТЗ).

Абзаци перший-дев`ятий пункту 8 Правил № 1118 передбачають, що визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ. У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року. Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395. Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків). Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається. За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ. Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ. Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм належним доказом дати виготовлення транспортного засобу, який був у користуваннi та ввозиться на митну територiю України, у разі неможливості визначити календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, за його ідентифікаційним номером, є дата його першої реєстрацiї, вказана в реєстрацiйних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.

В даному випадку, враховуючи відсутність інформації щодо визначення календарної дати виготовлення транспортного засобу за його ідентифікаційним номером, таким документом є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначено дату першої реєстрації - 09.03.2007.

Разом з тим, абзацом 16 пункту 8 встановлено, що за наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян Міністерства юстиції України.

Однак, відповідач, стверджуючи, що дата виготовлення автомобіля - 2006 рік, не призначив відповідної експертизи до винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а обмежився лише інформацією, наданою ДП «АВТО Інтернешнл» листом від 25.06.2019 № 277.

При цьому, щодо інформації, отриманої відповідачем від ДП «АВТО Інтернешнл», то колегія суддів зазначає, що така інформація у розумінні частини другої статті 351 Митного кодексу України не є інформацією, отриманою від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів та не може бути визнана документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 813/1035/16 та від 16.10.2020 у справі № 817/1887/16.

Доводи апелянта про те, що декларант під час митного оформлення зобов`язаний самостійно встановити рік виготовлення транспортного засобу, колегія суддів оцінює критично, оскільки декларант у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими для визначення митної вартості товару та зазначені в свідоцтві про реєстрацію № НОМЕР_3 . При цьому, даний документ не визнано таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Посилання апелянта на висновок Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» від 30.11.2020 № 3011/4 про визначення параметрів технічних характеристик автомобіля «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 , який наданий вже суду апеляційної інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказаний висновок не був підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 266 Митного кодексу України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Таким чином, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник, або як уповноважений власником.

Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом, передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант (частини четверта, п`ята статті 266 Митного кодексу України).

Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю, особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення.

Водночас, доказів протиправної змови замовника та виконавця на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень колегією суддів не встановлено.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2021, скасовано постанову заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича у справі про порушення митних правил № 0725/10200/19 від 25.11.2019 про притягнення ОСОБА_2 (декларанта щодо автомобіля «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 6 615, 84 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Вказане свідчить про те, що декларантом під час митного оформлення зазначено правдиві відомості, зокрема і щодо року виготовлення автомобіля «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 .

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 24.07.2020 № 9, № 9 та наявність підстав для їх скасування.

При цьому, вказані вище та всі інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.