Справа № 640/2102/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 лютого 2021 року м. Київ № 640/2102/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами за позовом

ОСОБА_1

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування запису про обтяження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про:

- скасувати запис про обтяження: №9086091 (спеціальний розділ), внесений 18.03.2015 14:00:25 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20089556 від 18.03.2015 14:02:29, згідно якого накладено арешт на все нерухоме майно Позивача.

Позов обґрунтовано тим, що станом на 30.10.2017 Відповідачем завершено виконавче провадження №43345546 в якому було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43345546 від 14.01.2015 на підставі якої прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20089556 від 18.03.2015 14:02:29 згідно якого внесено запис про обтяження №9086091 (спеціальний розділ), внесений 18.03.2015 14:00:25 шляхом заборони на все нерухоме майно Позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також, Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-1710/11 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1710/11 від 19.12.2011, який перебував на виконанні у виконавчому провадженні №43345546 з виконання якого було накладено арешт, тому вищезазначений запис підлягає скасуванню, оскільки порушує права Позивача за завершеним виконавчим провадженням №43345546 та визнаним судом таким, що не підлягає виконанню виконавчим листом №2-1710/11 від 19.12.2011, згідно Постанови Київського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-1710/11.

Розглянувши позовну заяву і додатки до неї, суд дійшов висновку про наявність під-став для відмови у відкриті провадження в адміністративній справі, зважаючи на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно поданої позивачем позовної заяви, позивач вказує, що виконавче провадження №43345546 знищене Відповідачем, у тому числі знищена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43345546 від 14.01.2015.

Разом з тим, судом встановлено, що 10.12.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту накладеного у виконавчому провадженні №43345546, оскільки, Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-1710/11 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1710/11 від 19.12.2011, який перебував на виконанні у виконавчому провадженні №43345546 з виконання якого було накладено арешт.

16.01.2020 року укрпоштою від відповідача надійшов лист №185288 від 15.12.2020, згідно якого Відповідач вказав, що виконавче провадження №43345546 було завершено 30.03.2017 року, а виконавчий лист №2-1710/11 від 19.12.2011 повернено і не перебуває на виконанні, та Відповідач повідомив, що зняття арешту можливе тільки за рішенням суду, копія листа додається)

24.09.2020 Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-1710/11 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1710/11 від 19.12.2011, який перебував на виконанні у виконавчому провадженні №43345546 з виконання якого було накладено арешт.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до позиції викладеній в Постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 490/5986/17, в якій зазначається, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено статтею 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції): суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України , юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Визначальним критерієм здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.

Аналіз змісту статті 15 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У даному випадку позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначав, що оскільки станом на 21.01.2021 Відповідачем завершено та знищено виконавче провадження №43345546 з виконання виконавчого листа №2-1710/11 від 19.12.2011, який перебував на виконанні у виконавчому провадженні №43345546 та Постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2020 у справі №2-1710/11 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1710/11 від 19.12.2011, який перебував на виконанні у виконавчому провадженні №43345546 з виконання якого було накладено арешт та внесено запис про обтяження - заборону на все нерухоме майно Позивача.

Тобто позивачем не оскаржуються дії чи бездіяльність державного виконавця.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).

Тобто, при визначенні юрисдикційності спору з державним виконавцем чи щодо оскарження дій державного виконавця критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Однак в даному випадку, суд зазначає, що позивачем не оскаржуються дії державного виконавця, а відтак суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, зокрема, можуть бути оскаржені у порядку, визначеному ЦПК України.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин, суд вважає, що розгляд даної справи не належить здійснювати у порядку адміністративного судочинства, а має здійснюватися у порядку, визначеному ЦПК України, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку, визначеному ст.ст. 293-298 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 15-ти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя І.А. Качур