Справа № 947/579/20
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/579/20
Провадження № 2-а/947/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси адміністративний позов ОСОБА_1 про витребування доказів по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2020 року ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., посилаючись на те, що вказана постанова є незаконною, оскільки позивачем не було порушено правила дорожнього руху при проїзду перехрестя, зокрема він керуючи транспортним засобом Renault Clio, номерний знак НОМЕР_1 , коли загорівся зелений сигнал світлофору, ним було пропущено автомобілі, які рухались прямо та лише після цього позивач виконав поворот на зелений сигнал світлофора, тому підстав притягнення позивача нібито його автомобіль проїхав на заборонений червоний сигнал світлофору не має. Також, позивач наполягає на тому, що будь яке фіксування вказаної події з боку інспекторів поліції відсутнє, він не порушував правила дорожнього руху, є багатодітним батьком, має на утриманні шість дітей, звільнений від сплати судового збору, вказаною постанову вважає незаконною, тому звернувся з даним позовом до суду та просить його задовольнити.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2020 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2020 року у справі № 947/579/20 скасовано та справу передано на розгляд до Київського районного суду м.Одеси.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 06.11.2020 року справу за вказаним позовом було передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

27.11.2020 року на адресу Київського районного суду м.Одеси у порядку ст.162 КАС України надійшов відзив на позовну заяву, яким просять у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі/а.с.62/.

03.12.2020 року на адресу Київського районного суду м.Одеси від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової психофізіологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа щодо позивача та інспекторів патрульної поліції, та витребування доказів у вигляді запису нагрудних камер інспекторів та відеореєстратору патрульної машини.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.12.2020 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було задоволено частково. Судом витребувано від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції докази у вигляді фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які були використані інспекторами поліції 01.01.2020 року при притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в період часу з 01.30 год до 02.30 год., якщо такі докази є, також було витребувано належним чином засвідчену копію постанови серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В решті вимог клопотання відмовлено.

18.12.2020 року на адресу Київського районного суду м.Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 04.12.2020 року, в якій відповідач зазначив, що 10.02.2020 року за вих. № КЮ -14 від 10.02.2020 року з УПП в Одеській області ДПП матеріали справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої складено постанову серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року було направлено до Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, що унеможливлює УПП в Одеській області ДПП надати копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. /а.с.91/

Також було зазначено, що відеозаписи, які були використані інспекторами поліції 01.01.2020 року при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було знищено, оскільки строк зберігання їх відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026 становить 30 діб./а.с.91/

Позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлено клопотання, яким він просив витребувати від Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській областіналежним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження, відкритого щодо виконання постанови поліції серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20.01.2021 року вказане клопотання позивача було задоволено та витребувано від Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській областіналежним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження, відкритого щодо виконання постанови поліції серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

22.02.2021 року на виконання ухвали суду від Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області надійшла копія оскаржуваної постанови поліції серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява, якою позивач просить розглянути адміністративний позов за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, оскільки технічний стан транспортних засобів та їх обладнання є факторами, що впливають на безпеку дорожнього руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч.ч.1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 01.01.2020 року о 01 год. 40 хв. у м.Одеса рухаючись по вул.Комарова 5 керуючи транспортним засобом Renault Clio, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, не виконав вимог п.8.7.3(е)правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч2 ст.122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 категорично не згоден з діями інспекторів поліції та притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки заперечує проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону та зустрічного проїзду та інше, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних доходів громадян.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП інспектором Дондовою Ю.Ф. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Представником відповідача було надано до суду відзив на позов або будь-яких належних та допустимих доказів з приводу предмета спору, зокрема відеофіксації порушень правил дорожнього руху з боку позивача не надано.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки. що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 р. за № 757, оперативні транспортні засоби залежно від характеру виконання службових завдань оснащуються спеціальними світловими та гучномовними пристроями, засобами глобальної системи позиціонування (GPS навігація), пристроями відеорєстрації (фіксації) та радіостанціями тощо.

Відповідно до положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України за № 100 від 03.02.2016 р., нагрудна відеокамера (відеореєстратор) закріплюється з правого боку на форменому одязі працівника патрульної поліції у позиції, яка забезпечує ефективну та якісну відеозйомку.

Так, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази та обставини справи, за допомогою яких лейтенант поліції Дондова Ю.Ф. встановила факт нібито вчинення адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні тощо.

Також, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчинення позивачем правопорушення, що є обов`язковим реквізитом такої постанови, відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відсутність фото- та відеофіксації, враховуючи нормативне закріплення та фактичну та технічну можливість використання патрульними поліцейськими відповідних приладів додатково свідчить про недоведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

До матеріалів даної судової справи, матеріалів фото- або відеофіксації відповідачами не надано, так само, як й будь-яких інших доказів.

Крім того, суд роз`яснює, що в рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за якими адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження на місці його вчинення не призводить до порушення процесуальних прав особи, оскільки при вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини водія, не є визначальним було це місце вчинення чи місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, така обставина не звільняє винну особу від відповідальності, якщо мало місце подія та склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідач по справі не надав суду належні та допустимі докази, які б стверджували правомірність та законність оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року, та відповідно не спростував вимог за адміністративним позовом, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, що також зазначено у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 квітня 2018 року, справа № 338/1/17.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанову слід визнати такою, що підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення такою, що підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 рокупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 249, 250, 251, 252 , 254, 258, 280, 283, 286, 288, 293 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, ст.ст. 8,9, 77, 94, 122, 241-246, 251,286, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліції серії ДПО18 № 646456 від 01.01.2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.02.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.