Справа № 640/3688/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22 лютого 2021 року м. Київ № 640/3688/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову до його пред`явлення

У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі по тексту - позивач, заявник, АТ «Укрзалізниця») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, шляхом:

1) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа від 10 квітня 2017 року №910/22748/16 по виконавчому провадженню №61625988;

2) заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вживати заходів з примусового виконання виконавчого документа від 10 квітня 2017 року №910/22748/16 по виконавчому провадженню №61625988, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/22748/16, у тому числі, але не виключно: звертати стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, накладати арештна суми грошових коштів, що містяться на поточних рахунках боржника, та на мано боржника, здійснювати опис майна боржника та всі дії, направлені на відчуження цього майна, здійснювати відчуження майна боржника.

Заява мотивована тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження ВП № 61625988, відкрите на підставі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/22748/16 про стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (далі по тексту - ПАТ «Донбасенерго») 69 179 723, 28 грн.

За наявною у заявника інформацією, державним виконавцем, всупереч встановленому законодавством мораторію на звернення стягнення на активи AT «Укрзалізниця», арештовано його рахунки та направлено платіжні вимоги на примусове списання коштів згідно наказу від 10 квітня 2017 року №910/22748/16.

Саме тому, з метою дотримання основних засад адміністративного судочинства та виконавчого провадження, для забезпечення належного захисту прав та законних інтересів, AT «Укрзалізниця» має намір звернутись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про визнання дій державного виконавця Відділу щодо примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року по справі № 910/22748/16 протиправними. Станом на день звернення позивача до суду із даною заявою, замінено сторону ВП № 61625988 з ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника - AT «Укрзалізниця».

Так, Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі по тексту - Закон №4442-VI), який є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у правовідносинах щодо погашення заборгованості за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», встановлено мораторій на задоволення вимог кредиторів/стягувачів за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця».

Пунктами 5-1 та 5 -2 розділу III «Перехідні та прикінцеві положення» вказаного Закону передбачено що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств.

Мораторій це - відстрочення виконання зобов`язання, що встановлюється державою на певний строк або до припинення обставин надзвичайного характеру.

Активи товариства - це сукупність майна, коштів і нематеріальних активів, що належать підприємству. У широкому змісті слова це будь-які цінності, що володіють грошовою вартістю, зокрема будинки, спорудження, машини й устаткування, матеріальні запаси, банківські вклади, цінні папери, а також інтелектуальний продукт, патенти, авторські права, у які вкладені кошти власників, боргові зобов`язання інших підприємств, особливі права на використання ресурсів.

З огляду на викладене, на думку заявника, проведення будь яких виконавчих дій, які спрямовані на виконання судових рішень у яких боржником є AT «Укрзалізниця» за боргами ДП «Донецька залізниця» підпадають під дію мораторію, про що наголошено у пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5953/17 від 16 червня 2020 року.

При цьому, заявником наголошено на тому, що майно ДП «Донецька залізниця» розміщене на території проведення АТО і це є загальновідомим фактом, наявність якого дає право на захист інтересів ТОВ «Укрзалізниця» за боргами ДП «Донецька залізниця», у відповідності до встановленого законом мораторію.

Також заявником зазначено, що станом на день звернення до суду, відповідно до даних переліку майна ДП «Донецька залізниця», яким було наділено регіональну філію «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» наказом від 01 грудня 2015 року № 049, на непідконтрольній державі території залишились близько 93045 майнових об`єктів. Однак, AT «Укрзалізниця» не отримано від ДП «Донецька залізниця» жодних активів.

На переконання заявника, встановлений вказаним законом мораторій спрямований на захист майнових інтересів AT «Укрзалізниця», як стратегічно важливого підприємства державного сектору економіки, оскільки фактично виконання такого значного обсягу зобов`язань, зокрема ДП «Донецька залізниця», без фактичного отримання його активів може призвести до банкрутства AT «Укрзалізниця».

Пунктом 11 частини першої cmатті 34 Закону України «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом щодо виконання судових рішень, передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Проте, незважаючи на всі вищевикладенні факти, та встановленого мораторію, Відділ не зупинив виконавче провадження ВП № 61625988, відкрите на підставі рішення по справі № 910/22748/16, яке прийняте за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», у зв`язку з чим грубо порушив законні права та інтереси AT «Укрзалізниця».

Враховуючи вищевикладене, порушення державним виконавцем, зазначених вимог законодавства, можуть призвести до чисельних порушень прав та обов`язків AT «Укрзалізниця», як сторони виконавчого провадження, що є грубим недотриманням основних завдань та принципів адміністративного судочинства та засад виконавчого провадження, оскільки ставить боржника в нерівне становище з іншими учасниками справи, позбавляючи його права на ефективний захист, а в разі примусового списання коштів, ще й неможливості в подальшому поновити порушені чи оспорювані права та інтереси.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову в даному випадку спрямоване лише на захист прав та законних інтересів, враховуючи наявність обставин, що ускладнюють належне виконання рішення суду, та не завдасть ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти оскільки вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (частини третя, четверта статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суть поданої заявником заяви про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Однак, заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга цієї статті).

Заявником не доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених в її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на що не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 153 - 155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову до його пред`явлення відмовити.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов