Справа № 640/26368/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про продовження процесуального строку для усунення недоліків

18 лютого 2021 року м. Київ № 640/26368/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Гарника К.Ю., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1

до Державної митної служби України,

Виконуючого обов`язки Голови Державної митної служби Павловського Андрія Віталійовича

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Державної митної служби України (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, Виконуючого обов`язки Голови державної митної служби Павловського Андрія Віталійовича (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Виконуючого обов`язки Голови державної митної служби України Павловського Андрія Віталійовича щодо ненадання обгрунтованої відповіді на скаргу ОСОБА_1 №СТ-11227521 від 11 вересня 2020 року;

- зобов`язати Державну митну службу України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 №СТ-11227521 від 11 вересня 2020 року та надати обгрунтовану відповідь.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням викладених в ухвалі суду висновків разом з її копією для відповідачів та документу про сплату судового збору у розмірі 1681,60 гривень.

У вказаній ухвалі суду було зазначено, у тому числі, що позивачу необхідно надати суду належним чином оформлену позовну заяву та її копії для відповідачів, в якій має бути зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року позивачем 12 листопада 2020 року подано заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що ним не подано іншого позову до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, проте, належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням викладених в ухвалі суду висновків разом з її копією для відповідачів суду надано не було.

Крім того, позивачем не надано суду документу про сплату судового збору, натомість у заяві про усунення недоліків заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи це тим, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, на 5,28% перевищує його фактичний дохід за 2019 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 продовжено процесуальний строк для виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року, зокрема, в частині усунення недоліків позовної заяви, до трьох днів з дня одержання ухвали суду від 17 листопада 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 повернута без розгляду.

30 листопада 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва зареєстровано заявою ОСОБА_1 , в якій останній просить задовольнити клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвала Окружного адміністративного суду міста від 27 листопада 2020 року скасована та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду від 27 листопада 2020 року суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не враховано підстави, з яких суд може звільнити від сплати судового збору або зменшити його розмір, а також не розглянуто клопотання позивача щодо звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована судом 30 листопада 2020 року, та направлена позивачем на виконання ухвали суду від 17 листопада 2020 року, слід зазначити наступне.

У заяві ОСОБА_1 , яка зареєстрована судом 30 листопада 2020 року, позивач наголошує на виявленні судом надмірного формалізму в частині зобов`язання позивача надати суду саме належним чином оформлену позовну заяву разом з її копією відповідно до кількості учасників справи.

Обгрунтовує такі твердження позивач тим, що зазначення письмового підтвердження, що позивачем не подано іншого позову до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав не стосується предмету та підстав позову, а також інших обов`язкових відомостей, які в подальшому унеможливлять розгляд справи по суті, а також, наголошує на тому, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому не вважає доцільним подавати суду фактично один ідентичний комплект позовної заяви з додатками, також та її копіями для відповідача.

З цього приводу, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У частині 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 цієї ж статті зазначено, які саме відомості мають бути зазначені у позовній заяві, зокрема, пунктом 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві має бути зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, вимога щодо обов`язкового надання власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав саме у позовній заяві чітко встановлена чинним законодавством, а відсутність таких відомостей в ній є недотриманням вимог, що пред`являються законом до оформлення позовної заяви, а не формалізмом з боку суду, як вважає позивач.

Більш того, згідно частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Тобто, у разі визнання судом позовної заяви такою, що відповідає вимогам законодавства, прийняття її до розгляду та відкриття провадження у справі, суд одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі має надати учасникам справи копію позовної заяви з доданими до неї документами, а не копію заяви про усунення недоліків, в якій позивач усунув такі недоліки.

Слід звернути увагу, що чинним законодавством не передбачено обов`язку позивача на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, надавати, окрім самої заяви про усунення недоліків, її копії відповідно до кількості учасників справи, як і не передбачено обов`язку суду робити та засвідчувати документи позивача, які подані останнім на усунення недоліків, з метою їх направлення в подальшому іншим учасникам справи.

Наведене в сукупності свідчить про те, що позовна заява все ж таки має відповідати вимогам частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки саме її копія в подальшому, у разі відкриття провадження у справі, має бути вручена учасникам справи, що є, в свою чергу, дотримання принципу рівності сторін у справі.

Тому, доводи позивача щодо виявлення з боку суду формалізму з обставин, викладених вище, є безпідставними.

Більш того, позивач посилається на те, що він вважає недоцільним подавати суду фактично ще один ідентичний комплект позовної заяви з додатками, також її копіями для відповідача.

З цього приводу слід зазначити, що обов`язок надання копії позовної заяви відповідно до кількості учасників справи визначений частиною 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана норма не містить в собі положень щодо надання позивачу права самостійно вирішувати чи доцільно надавати ідентичну позовну заяві, чи ні, незважаючи на матеріальне становище позивача.

Слід звернути особливу увагу на те, що ухвала суду від 06 листопада 2020 року не містила вимоги щодо обов`язку надання позивачем копії доданих до позовної заяви документів, в цій ухвалі було зазначено про необхідність усунення недоліків шляхом подання до суду лише належним чином оформленої позовної заяви з урахуванням викладених в ухвалі суду висновків разом з її копією для відповідачів, але без доданих до неї документів та її копій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви та не надав суду належним чином оформленої позовної заяви разом з її копіями для відповідачів.

Стосовно звільнення позивача від сплати судового збору, слід зазначити наступне.

В ухвалі суду від 17 листопада 2020 року було зазначено: «За визначенням статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

У відповідності до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Так, як було зазначено в ухвалі суду від 17 листопада 2020 року, «…з доданих до клопотання про звільнення від сплати судового збору відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 22 липня 2020 року, виданих Головним управлінням ДПС у м. Києві, позивач у 2019 році отримав сукупний дохід у розмірі 32292,00 грн, тобто, 5% розміру річного доходу позивача становить 1614,60 грн, а сплаті за звернення до адміністративного суду підлягає судовий збір у розмірі 1681,60 грн, що лише на 60,00 грн більше ніж 5 відсотків розміру річного доходу позивача за 2019 рік.

Більш того, слід зазначити, що у вказаному реєстрі відображені лише відомості щодо отриманих доходів, з яких утримуються податки, а інші доходи, з яких обов`язкові платежі не утримуються цей реєстр не містить.

Також, доцільно зазначити, що до адміністративного суду з вказаною позовною заявою позивач звернувся 27 жовтня 2020 року, тобто наприкінці 2020 року, а відомості про доходи стосуються періоду з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у розмірі, встановленому діючим законодавством.»

В свою чергу, в своїй заяві від 25 листопада 2020 року, яка зареєстрована судом 30 листопада 2020 року, позивач стверджує, що не отримував у попередньому календарному році доходів, з яких обов`язкові платежі не утримуються.

Проте, жодних доказів на підтвердження цих обставин позивачем не надано, що ,в свою чергу, свідчить про відсутність підстав вважати, що позивачем не було отримано будь-яких інших доходів, з яких обов`язкові платежі не утримуються, тобто, не доведено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (2019 рік), що позбавляє можливості на теперішній час вирішити питання щодо наявності підстав для зменшення розміру судового збору або для звільнення від його сплати.

З огляду на вищевикладені обставини, можна дійти висновку, що позивачем не усунуті недоліки ухвали суду від 06 листопада 2020 року.

Згідно частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частини 3 статті 121 КАС України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 06 листопада 2020 року та ухвали суду від 17 листопада 2020 року, враховуючи висновки колегії суддів, викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду 01 лютого 2021 року, з урахуванням неможливості розгляду клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження його матеріального становища, з метою недопущення порушення прав позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження строку на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та надання позивачу можливості усунути недоліки, зазначені в даній ухвалі суду.

Керуючись положеннями статей 121, 241 - 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Продовжити ОСОБА_1 строк на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року в адміністративній справі №640/26368/20.

2. Встановити додатково позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви остання буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає

Суддя К.Ю. Гарник