Справа № 463/1758/21
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/1758/21
Провадження №2-а/463/52/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача Арендач М.В.

перекладача Османа Каріма

представника відповідача Жидкова А.С.

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції з Волинським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить суд ухвалити рішення про продовження строку затримання громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 07 год. 40 хв. 28 серпня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач діючи у складі групи осіб, вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 645 прикордонного знаку, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого о 07 год. 40 хв. 28 лютого 2020 року був затриманий представниками відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» відділу прикордонної служби «Рава-Руська». В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком 13.10.2019 року через пункт пропуску «Бориспіль-авіа» з метою вступу на навчання до Запорізького національного університету. Однак, враховуючи те, що відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань 28.02.2020 року він був відрахований із числа слухачів вищевказаного навчального закладу. Внаслідок чого, Управлінням ДМС в Запорізькій області 02.03.2020 року відповідачу було скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України серії № НОМЕР_1 .

Відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке відповідач виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю коштів та документа, який надає право на перетинання державного кордону. Родинні зв`язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. Україну він розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання. Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача приймалось рішення про примусове видворення, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, та, зокрема, 25.08.2020 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

З метою видворення відповідача органом охорони державного кордону вживалися активні заходи щодо його ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення в країну походження. Разом з тим, станом на момент подачі позову, інформації щодо документування відповідача свідоцтвом на повернення з країни його громадянської належності чи документів, необхідних для перетинання державного кордону України, на адресу Львівського прикордонного загону - не надійшло.

Тому, враховуючи вищевикладене, недодержання вимог ч.13 ст. 289 КАС України, а саме неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 29 Конституції України, змушені звернутись до суду із позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів, додатково пояснила, що 04.11.2020 року на звернення позивача надійшло повідомлення від Посольства Королівства Марокко в Україні, яке повідомило, що документи на повернення громадян Марокко, в тому числі відповідача будуть оформлені після відкриття марокканських кордонів, що були закриті з пандемією корона вірусу. Вже у цьому році Адміністрація Державної прикордонної служби України в черговий раз звернулася із листом до Посольства України в Королівстві Марокко щодо допомоги у прискоренні документування громадян Марокко, але на даний час неодержано інформацію з країни громадянської належності відповідача документів, необхідних для його ідентифікації і примусового видворення. Тому просить позов задовольнити.

Представник відповідача просить позов відхилити, оскільки її довіритель тривалий час перебуває у місцях тимчасового затримання іноземців, обмежений у свободі, в той же час, позивачем не вживаються належні заходи з метою його ідентифікації. При цьому посилається на відсутність підстави визначених п.13 ст.289 КАС України для продовження затримання відповідача.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову, пояснив, що готовий добровільно покинути Україну, разом з тим, ствердив, що паспорта не має і на його звернення Посольства Королівства Марокко в Україні також не реагує, документи не виготовляє .

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.08.2020 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Судом встановлено, що у вказаного громадянина на даний час відсутні документи, які б підтверджували законність перебування на території України, а також дозволяли легально виїхати за її межі, на територію України потрапив незаконним шляхом.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою видворення відповідача органом охорони державного кордону вживаються активні заходи щодо його ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення в країну походження. Так, 22.09.2020 року та 26.10.2020 року до Посольства Королівства Марокко в Україні повторно направлено запити з метою ідентифікації та документування відповідача свідоцтвом на повернення. 04.11.2020 року на адресу Львівського прикордонного загону надійшов лист від Посольства Королівства Марокко в Україні в якому було зазначено, що документи на повернення громадянам Королівства Марокко можуть бути оформлені тільки після відкриття марокканських кордонів, що були закриті у зв`язку з пандемією коронавірусу. У зв`язку із відновленням авіасполучення із Королівством Марокко 31.12.2020 року та 15.01.2021 року до Посольства повторно направлено запит з метою ідентифікації та документування відповідача свідоцтвом на повернення. Також відповідно до розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Державної прикордонної служби, СБУ від 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119 (зі змінами), у зв`язку із відсутністю відповіді від Посольства Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено лист до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо їхнього сприяння в проведенні процедури ідентифікації відповідача. Разом з тим, з 04.02.2021 року у зв`язку з пандемією коронавірусу марокканські кордони знову закриті і Марокко не надало документи на відповідача з метою його ідентифікації та повернення на батьківщину.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частин одинадцятої-тринадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно матеріалів справи, позивачем з метою видворення відповідача органом охорони державного кордону вживаються активні заходи щодо його ідентифікації та документування останнього, проте встановити особу можливим не виявилось, зокрема у зв`язку із відсутність належної співпраці з боку уповноважених органів Королівства Марокко під час процедури його ідентифікації.

Вказане свідчить про те, що на даний час особа відповідача не може вважатись ідентифікованою, а також, що відповідач повністю співпрацює з органами державної міграційної служби, оскільки він не надає свій паспорт. У зв`язку із даними обставинами, виконати рішення про примусове видворення відповідача без документів, які його ідентифікують не можливо.

А тому слід задоволити позов і продовжити строк затримання відповідача.

При цьому доводи представника відповідача про те, що позивача не вчиняє активних заходів для ідентифікації іноземця не відповідають дійним обставинам справи. Позивач в силу своїх повноважень вчиняє активні дії з метою ідентифікації відповідача і отримання документів для виконання рішення суду про примусове видворення, однак неодержання інформації з країни громадянської належності відповідача і ненадання документів, необхідних для ідентифікації особи не дозволяють виконати рішення суду про примусове видворення. При цьому відсутність у відповідача документів перешкоджає йому добровільно покинути Україну, навіть якби він мав таке бажання.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 245, 246, 371 КАС України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 07 год. 40 хв. 28 серпня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 288, 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.