Справа № 400/1006/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 лютого 2021 р. № 400/1006/21
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54030
треті особи:Публічне акціонерне товариство "КредоБанк", вул. Лазаренка, 1, м. Львів, 79026; Приватне підприємство "Ажіо.", вул. Кірова, 94, кв. 25, м. Черкаси, 18002
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування звіту про оцінку майна від 14.01.2021,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій просить:

"1. Визнати протиправними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо визначення ринкової вартості арештованого майна за адресою: АДРЕСА_2 та передачу його на реалізацію на підставі Звіту про оцінку майна, проведеного ПП "Ажіо" у виконавчому провадженні № 62524785.

2. Визнати протиправним та скасувати Звіт про оцінку майна від 14.01.2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ПП "Ажіо" в рамках виконавчого провадження № 62524785 щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, що розташоване за адресою: вул. Перекопська, 65, смт. Матвіївка, м. Миколаїв.

3. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуваннням рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.08.2019 р., на підставі якого видано виконавчий документ по справі та відкрито виконавче провадження № 62524785.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн."

Зміст позовної заяви та додані до позову документи свідчать про те, що позивач оскаржує дії відповідача (органу державної виконавчої служби), вчинені під час примусового виконання виконавчого документа № 490/7919/16-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.08.2019 у справі № 490/7919/16-ц.

За нормами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями пунктів 1-2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Виходячи з вказаного, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позову, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з діями відповідача, вчиненими під час примусового виконання виконавчого документа № 490/7919/16-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.08.2019 у справі № 490/7919/16-ц.

За приписами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Приписами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) закріплений порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавчий документ у справі № 490/7919/16-ц видав Центральний районний суд м. Миколаєва, який розглядав вказану справу в порядку цивільного судочинства, про що і зазначається у позовній заяві.

Згідно із статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскільки Цивільний процесуальний кодекс України визначає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, а оскаржувані дії відповідача вчинені під час примусового виконання виконавчого документа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, суд дійшов висновку, що оцінка законності таких дій належить до юрисдикції загального суду, тому заявлені в позові вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного.

Оцінюючи аргументи позивача, наведені в позові в обгрунтування звернення з цим позовом саме до адміністративного суду, суд зазначає про таке.

Позивач зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до адміністративного суду.

Суд відхиляє цей аргумент, оскільки спірні правовідносини виникли не у зв`язку з виконанням рішень інших органів, а саме суду (рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.08.2019 у цивільній справі № 490/7919/16-ц).

Позивач посилається на застосуванння правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 30.07.2020 у справі № 520/2218/20 та від 20.03.2019 у справі № 821/197/18.

Суд не може прийняти посилання на ці постанови, оскільки вони ухвалені у інших правовідносинах, а саме:

- у справі № 520/2218/20 відповідачем виступав приватний виконавець, що і зумовило віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду. Тоді як відповідачем за позовом у цій справі (№400/1006/21) виступає орган державної виконавчої служби;

- у справі № 821/197/18 розглядався спір, що виник у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса, що, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, свідчить про належність спору до юрисдикції адміністративних судів. Тоді як у цій справі (№ 400/1006/21) спір виник у зв`язку з виконанням рішення загального суду на підставі виданого цим судом виконавчого документа.

Отже, для визначення суду, до юрисдикції якого належить розглядати цей спір, необхідно керуватися частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" в частині оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В АЛ И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна