Справа № 160/3869/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/3869/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 р. (суддя Серьогіна О.В.) в справі № 160/3869/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу № 23-рс від 29 січня 2020 року про його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту) з виключенням із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення та вибуттям з району проведення Операції Об`єднаних сил, зобов`язання поновити на військовій службі старшиною військової служби за контрактом номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України; зобов`язання виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 23-рс від 29 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту); визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 85 від 29 січня 2020 року (по стройовій частині) про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 34-рс від 11 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту); визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 124 від 11 лютого 2020 року (по стройовій частині) про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення; поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді старшини військової служби за контрактом номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 92 930,24 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що позивач фактично звільнений з військової служби 11.02.2020 р., в цей же день з ним проведенні розрахунки. При цьому 29.01.2020 р. (день закінчення строку контракту) був підготовлений проект наказу про звільнення та витяг з наказу.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, має статус учасника бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 , видане 19.02.2016 року Новомосковським об`єднаним міським військовим комісаріатом).

Відповідно до п. 3 контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу від 30.01.2017 року цей контракт є строковим та укладається на три роки.

15.01.2020 року під час несення служби позивач звернувся за медичною допомогою до лікаря військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась в смт. Новотошківка Луганської області, та був направлений на стаціонарне лікування до госпіталю військової частини НОМЕР_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

16.01.2020 року з госпіталю військової частини НОМЕР_3 позивача виписано та направлено до Військово-медичного клінічного Центру Північного регіону, військова частина НОМЕР_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де встановлено діагноз: переходно-клітинний рак сечового міхура Т2Ж)М0. Хронічний вірусний гепатит «С».

17.01.2020 року в Військово-медичному клінічному Центрі Північного регіону позивачу було проведено хірургічну операцію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 458.

28.01.2020 року при Військово-медичному клінічному Центрі Північного регіону позивачем було пройдено госпітальну військово-лікарську комісію, відповідно до висновків якої у нього є: «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів».

Наказом від 29.01.2020 року № 85 (по стройовій частині) старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону на підставі наказу від 29.01.2020 року № 23-рс, яким його звільнено у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Новомосковського ОМТЦК та СП Дніпропетровської області.

Військовою частиною НОМЕР_1 призначено службову перевірку згідно з наказом командира військової частини від 28.03.2020 №1080.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що фактично ОСОБА_1 звільнений з військової служби 11.02.2020 року після прибуття з лікування у військовому шпиталі (військова частина НОМЕР_3 , м. Сєвєродонецьк) наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 34-рс був звільнений у запас відповідно до підпункту до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), а наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.01.2020 року № 85 та наказом від 29.01.2020 року № 23-рс відповідно до пункту 33-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, зі старшиною ОСОБА_1 продовжено строк контракту до закінчення терміну стаціонарного лікування.

Фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 розрахунки з ОСОБА_1 були проведені включно по 11.02.2020 року.

Керуючись вимогами пункту 33-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, пункт про звільнення старшини ОСОБА_1 з військової служби був виключений з проекту наказу по стройовій частині від 29.01.2020 року та був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.01.2020 року № 85 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.01.2020 року № 23-рс, згідно з якими зі старшиною ОСОБА_1 продовжено строк контракту до закінчення терміну стаціонарного лікування.

При звільненні старшини ОСОБА_1 11.02.2020 року після повернення його зі шпиталю витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2020 року №124 про його звільнення ОСОБА_1 не був отриманий, про що свідчить акт відмови від ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2020 року №124, підписаний начальником штабу 2 механізованого батальйону старшим лейтенантом ОСОБА_2 та помічником начальника стройової частини відділення персоналу штабу старшим лейтенантом ОСОБА_3 .

За висновками службової перевірки факт незаконного звільнення старшини ОСОБА_1 не знайшов підтвердження.

Також судом першої інстанції встановлено, що листом № 116/9/КЦ/4/1440 від 17.03.2020 року (тобто більше ніж через місяць після нібито видання наказу про звільнення ОСОБА_1 від 11.02.2020 року) за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Ходот В. на звернення позивача надано офіційну відповідь, в якій зазначено, що його звільнено зі служби та виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу № 85 від 29.01.2020 року.

Крім того, у військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_5 наявний запис про звільнення на підставі наказу від 29.01.2020 року № 23-рс (на підставі якого було видано наказ № 85 від 29.01.2020 року (по стройовій частині)). Вказаний запис у військовому квитку засвідчено підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача звільнено зі служби саме 29.01.2020 року на підставі наказу № 23рс від 29.01.2020 року та наказу № 85 від 29.01.2020 (по стройовій частині) виключено зі списків військової частини.

При цьому суд першої інстанції вважав, що видання наказу № 34-рс від 11.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 є спробою викривлення дійсних обставин, за яких позивача було звільнено зі служби.

Також суд першої інстанції не прийняв до уваги накази № 23-рс від 29.01.2020 року та № 85 від 29.01.2020 року, якими продовжено строк дії контракту з позивачем до закінчення стаціонарного лікування, оскільки такі докази не є достовірними у розумінні ст. 75 КАС України.

Враховуючи, що під час винесення наказів № 23-рс від 29.01.2020 року про звільнення позивача та № 85 від 29.01.2020 року (по стройовій частині) про виключення його зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 відповідачем допущено численні порушення чинного законодавства, зокрема п. 33-1 та п. 35 Положення 1153/2008, позивача звільнено саме на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте жодних доказів подання позивачем відповідного рапорту (заяви) відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов до висновку, що накази № 23-рс від 29.01.2020 року, № 85 від 29.01.2020 року, № 34-рс від 11.02.2020 року та № 124 від 11.02.2020 року (по стройовій частині) є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на військовій службі.

При цьому з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, застосувавши приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та скасував також накази № 85 від 29.01.2020 року, № 34-рс від 11.02.2020 року та № 124 від 11.02.2020 року (по стройовій частині).

При вирішенні питання стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу судом першої інстанції враховано, що час вимушеного прогулу позивача з 30.01.2020 року по 06.10.2020 року становить 251 календарний день, відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, становить 92 930,24 грн. (370,24 грн. х 251 к.д. = 92 930,24 грн.).

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу від 30.01.2017 р., має статус учасника бойових дій. Контракт укладено строком на три роки.

З 15.01.2020 р. позивач перебував на лікуванні у військовому шпиталі.

28.01.2020 р. при Військово-медичному клінічному Центрі Північного регіону позивачем було пройдено госпітальну військово-лікарську комісію, відповідно до висновків якої у нього є: «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів».

Наказом від 29.01.2020 р. № 85 (по стройовій частині) старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону на підставі наказу від 29.01.2020 р. № 23-рс, яким його звільнено у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Новомосковського ОМТЦК та СП Дніпропетровської області.

Крім того, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 34-рс від 11.02.2020 р. про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), а також наказ № 124 від 11.02.2020 р. (по стройовій частині) про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.

Військовою частиною НОМЕР_1 призначено службову перевірку згідно з наказом командира військової частини від 28.03.2020 р. №1080.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що фактично ОСОБА_1 звільнений з військової служби 11.02.2020 р. після прибуття з лікування у військовому шпиталі (військова частина НОМЕР_3 , м. Сєвєродонецьк) наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 34-рс відповідно до підпункту до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), а наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.01.2020 р. № 85 та наказом від 29.01.2020 р. № 23-рс відповідно до пункту 33-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, зі старшиною ОСОБА_1 продовжено строк контракту до закінчення терміну стаціонарного лікування; фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 розрахунки з ОСОБА_1 були проведені включно по 11.02.2020 р.

Листом № 116/9/КЦ/4/1440 від 17.03.2020 р. за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Ходот В. позивачу повідомлено, що його звільнено зі служби та виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу № 85 від 29.01.2020 р.

У військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_5 наявний запис, засвідчений підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , про звільнення на підставі наказу від 29.01.2020 р. № 23-рс (на підставі якого видано наказ № 85 від 29.01.2020 року (по стройовій частині)).

Спірним під час апеляційного перегляду справи є час звільнення позивача з військової служби.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ є видом військової служби.

Статтею 26 Закону № 2232-ХІІ визначені підстави звільнення з військової служби.

Зокрема, абзацом «а» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із закінченням строку контракту .

Пунктом 6 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) передбачено, що початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 33-1 Положення № 1153/2008 встановлено, що дія контракту про проходження військової служби з військовослужбовцями під час звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту продовжується на час перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою. Дія контракту з військовослужбовцями під час звільнення продовжується наказом командира військової частини по стройовій частині.

Відповідно до пункту 34 Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України); у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу; у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

За змістом пункту 35 Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:

після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Враховуючи встановлені вище обставини звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків військової частини наказами від 29.01.2020 р., що підтверджено як власне фактом вручення позивачу таких наказів, так й записом у військовому квитку позивача, а також листом № 116/9/КЦ/4/1440 від 17.03.2020 р. за підписом начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Ходот В., в якому зазначено, що позивача звільнено зі служби та виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу № 85 від 29.01.2020 р., суд погоджує висновок суду першої інстанції, що позивача звільнено зі служби саме 29.01.2020 р. на підставі наказу № 23рс від 29.01.2020 р., а наказом № 85 від 29.01.2020 р. (по стройовій частині) виключено зі списків військової частини.

Оскільки таке звільнення відбулось під час знаходження позивача на стаціонарному лікуванні, що суперечить пункту 33-1 Положення № 1153/2008, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність наказу № 23-рс від 29.01.2020 р. про звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ та наказу № 85 від 29.01.2020 р. (по стройовій частині) про виключення позивача із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.

Одночасно суд визнає цілком обґрунтованим застосування судом першої інстанції приписів частини другої статті 9 КАС України щодо наявності підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки це необхідне для належного захисту прав позивача, та скасування наказів № 34-рс від 11.02.2020 р. про звільнення позивача з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ та № 124 від 11.02.2020 р. (по стройовій частині) про виключення позивача із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення, адже ці накази є спробою викривлення дійсних обставин, за яких позивача звільнено зі служби.

Крім того, в порушення пункту 35 Порядку № 1153/2008 ці накази прийняті за відсутності рапорту військовослужбовця.

Доводи апелянта про не врахування наказу № 23-рс від 29.01.2020 р. та № 85 від 29.01.2020 р., якими продовжено строк дії контракту з позивачем до закінчення стаціонарного лікування, суд визнає необґрунтованими, адже судом першої інстанції правильно не взято до уваги ці накази як недостовірні докази.

Доводи апелянта про те, що фактично звільнення позивача з військової служби відбулось 11.02.2020 р. спростовані приведеними вище висновками суду.

Апелянтом в апеляційній скарзі не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції про стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, розрахунок такої суми не оспорюється, тому судом з цього питання зазначається про обґрунтованість стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, враховуючи приписи абзацу третього пункту другого статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими встановлено, що у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Судом першої інстанції правильно обраховано кількість днів вимушеного прогулу, розмір середньоденного грошового забезпечення.

Так, відповідно до довідки про середньомісячне та середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 № ФБС/861 від 05.10.2020 р., виданої військовою частиною НОМЕР_1 , заробітна плата позивача за листопад-грудень 2019 року складає 22 584,90 грн. (11 292,45 грн. + 11 292,45 грн. = 22 584,90 грн.) за 61 календарний день, відповідно середньоденне грошове забезпечення складає 370,24 грн. (22 584,90 грн. : 61 = 370,24 грн.).

Період вимушеного прогулу позивача з 30.01.2020 р. (день звільнення) по 06.10.2020 р. (день ухвалення судом першої інстанції рішення про поновлення на службі) становить 251 календарний день, відтак середній заробіток, за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, становить 92 930,24 грн. (370,24 грн. х 251 = 92 930,24 грн.).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 р. в справі № 160/3869/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 р. в справі № 160/3869/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22.02.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22.02.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко