Справа № 415/6145/20
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року справа №415/6145/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2020 року у справі № 415/6145/20 (головуючий І інстанції Калмикова Ю.О.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Луганській області капрала поліції Волковецького Олександра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Луганській області капрала поліції Волковецького Олександра Юрійовича серії ЕАМ №3141139 від 15.09.2020 року згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не порушував ПДР України. Про існування постанови судді Лисичанського міського суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного право рушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України з покаранням у вигляді позбавлення його права керування транспортним засобом строком на 1 рік від 27.08.2020 року він не знав, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності позивача, без належного повідомлення.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач безпідставно зупинив транспортний засіб під керуванням позивача, в зв`язку з чим вимога відповідача щодо перевірки посвідчення водія відбулася поза межами закону.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що відповідач розглянув справу не за місцем вчинення правопорушення, як того вимагає закон.

Відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження правопорушення, містить інший час, ніж зазначений в постанові відповідача та в рішення суду, отже не може бути належним доказом.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3141139 від 15.09.2020 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , 15 вересня 2020 року о 17 годині 42 хвилини у м. Лисичанську по пр. Перемоги, 159, керував ТЗ обладаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, та будучі позбавлений права керування Лисичанським міським судом рішення №415/5186/20 від 27.08.2020 року, чим порушив п. п. 2.1 а. ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що на підтвердження факту порушення позивачем п. 2.1 а ПДР України , відповідачем надані належні, допустимі та достатні докази, в зв`язку з чим постанова відповідача відповідає вимогам закону. Натомість, доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідачем визначено керування позивачем транспортним засобом будучі, позбавленим права керування на підставі рішення Лисичанського міського суду №415/5186/20 від 27.08.2020 року.

Суд вважає помилковим такий висновок відповідача, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувана постанова відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, складена 15.09.2020 року.

При цьому, постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 27 серпня 2020 року у справі №415/5186/20 ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судового рішень, постанова Лисичанського міського суду Луганської області від 27 серпня 2020 року у справі №415/5186/20 набрала законної сили 23.12.2020 року.

Таким чином, станом на момент складання постанови відповідача від 15.09.2020 року, у інспектора поліції були відсутні підстави вважати ОСОБА_1 , таким, що позбавлений права керування транспортним засобом, оскільки рішення суду, яким позивача позбавлено права керування не набрало законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Луганського апеляційного суду від 23.12.2020 року у справі №415/5186/20 постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 27 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3141139 від 15.09.2020 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому постанова серії ЕАМ №3141139 від 15.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, тому судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої та шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (…)

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Луганській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1050,40 грн (а.с.14,42)

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2020 року у справі № 415/6145/20 задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2020 року у справі № 415/6145/20 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Луганській області капрала поліції Волковецького Олександра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Луганській області капрала поліції Волковецького Олександра Юрійовича серії ЕАМ №3141139 від 15.09.2020 року згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Луганській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22 лютого 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 22 лютого 2021 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв