Справа № 580/860/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2021 року Справа № 580/860/21

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали заяви представника позивача, адвоката Макеєва Валерія Федоровича про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі № 580/860/21

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до виконавчого комітету Черкаської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, прийнято ухвалу.

22.02.2021 ФОП ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.01.2021 «про демонтаж тимчасової споруди біля житлового будинку АДРЕСА_1 »;

стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 , понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Разом з позовною заявою представником позивача 22.02.2021 подано заяву про забезпечення позову відповідно до якої позивач просить:

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснення Виконавчому комітету Черкаської міської ради та управління інспектування Черкаської міської ради будь-яких дій з демонтажу (вилучення) майна позивача (у тому числі тимчасової споруди) із орендованої земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заяви зазначено, що наявна небезпека здійснення дій відповідачем, направлених на реалізацію оскаржуваного рішення. У заяві, зокрема зазначено, що відповідно до рішення господарського суду від 07.04.2016 у справі № 925/224/16 суд визнав укладеною між Черкаською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 23.02.2006 (державна реєстрація від 01.06.2006 №00), за якою Черкаська міська рада (орендодавець), з одного боку та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) з другого боку, керуючись статтею 33 Закону України «Про оренду землі» дійшли згоди про поновлення договору оренди землі від 23.02.2006 до 18.05.2025. Будь-яких повідомлень щодо протиправного користування земельною ділянкою та розміщення на ній «Кіоску», що прямо передбачено «Договором оренди земельної ділянки» позивач від відповідача не отримував. Проект «оскаржуваного рішення» відповідачем не оприлюднювався, як і саме рішення, що є очевидним порушенням Регламенту Виконавчого Комітету Черкаської міської ради, законодавства про порядок висвідтлення діяльності органів місцевого самоврядування, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та визнання його протиправним. З метою забезпечення позивача від неправомірних дій відповідача позивач звертається до суду щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони здійснення дій з демонтажу (вилучення) майна позивача із орендованої земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 .

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає про таке.

Забезпечення позову може застосовуватися лише з підстав, визначених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірні із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних у справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, що покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого у адміністративній справі. В ухвалі про забезпечення позову суд наводить мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №ЗПП/320/23/20 (ЄДРСР 94264209).

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/9263/17 (ЄДРСР 87389519) зазначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Під час розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий вид гарантії забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, у тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Подана заява про забезпечення позову має на меті заборонити відповідачу та управлінню інспектування Черкаської міської ради (яке не визначено учасником справи № 580/860/21) вчиняти дії з демонтажу (вилучення) майна позивача із орендованої земельної ділянки за адресом вул. Смілянська, 44.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 7, 17 пункту (а) 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; 17 видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.

Згідно з підпунктом 3 пункту (б) статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих міських рад належать здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу

Згідно підпункту 6 пункту 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право: вимагати негайного виконання робіт з благоустрою населених пунктів у разі, якщо невиконання таких робіт може завдати шкоду життю, здоров`ю або майну громадян.

Відповідно до пункту 3.1.11 Правил благоустрою міста Черкаси затверджені рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 №4-688 зазначено, що встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі по тексту - ТС) здійснюється в порядку, встановленому рішенням Черкаської міської ради, на підставі та відповідно до паспорта прив`язки ТС, наданого управлінням планування та архітектури департаменту містобудування Черкаської міської ради. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається. Виконання благоустрою замовником є обов`язковим. Розміщення ТС самовільно (без паспорту прив`язки ТС) забороняється. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така ТС підлягає демонтажу. Власники (користувачі) тимчасових споруд, що здійснюють торгівлю продовольчими товарами, зобов`язані забезпечити дотримання санітарних норм і правил в зазначених об`єктах (облаштування біотуалетів, рукомийників, засобів гігієни, тощо). На території міста Черкаси забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски, гаражі, тощо.

Суд зазначає, що у пояснювальній записці до проєкту оскаржуваного рішення від 21.01.2021 «про демонтаж тимчасової споруди біля житлового будинку №44 по вул. Смілянській» до обґрунтування рішення зазначено про відсутність паспорту прив`язки ТС біля житлового будинку АДРЕСА_1 та акт засідання робочої групи з впорядкування території м. Черкаси від 12.01.2021 № 1, а не наявність/відсутність зареєстрованого у встановленому порядку речового права оренди земельної ділянки під майном позивача (кіоском).

Заявником не обґрунтовано з наданням доказів очевидної протиправності оскаржуваного рішення як підстави для вжиття заходів для забезпечення позову.

Суд зазначає, що у наданому позивачем «проєкті» рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.01.2021 «про демонтаж тимчасової споруди біля житлового будинку АДРЕСА_1 » (відсутній номер рішення та підпис) у пункті 1.1 зазначено: «робочій групі з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд і рекламних засобів: до 31.12.2021 із залученням підрядної організації організувати та провести демонтаж тимчасової споруди біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову не обґрунтовано з наданням доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У супровідному листі відповідача від 29.01.2021 на звернення ОСОБА_2 (представника позивача) від 22.01.2021 № 535-2 та 536-2 повідомлено, що на засіданні виконавчого комітету Черкаської міської ради розглядались і були проголосовані проєкти рішень про демонтаж тимчасових споруд за адресом АДРЕСА_1 (на сайті міської ради зазначені рішення не опубліковані, через те, що вони не підписані і не зареєстровані; у головуючого є право на підписання рішень впродовж 5 робочих днів; у міського голови є право зупинити дію рішень своїм розпорядженням).

Суд дійшов висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі та є вирішенням спору по суті, у зв`язку з чим у задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 6-19, 139, 150-154, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача, адвоката Макеєва Валерія Федоровича про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі № 580/860/21 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення (щодо: заборони здійснення Виконавчому комітету Черкаської міської ради та управлінню інспектування Черкаської міської ради будь-яких дій з демонтажу (вилучення) майна позивача (у тому числі тимчасової споруди) із орендованої земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 ).

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова