Справа № 380/8427/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року справа №380/8427/20

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Колодій О.Р.,

представника позивача Дмитришин М.П.,

представника відповідача Добровольської Ю.Р.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 25.09.2020 № 4-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 25.09.2020 №4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачу оголошено догану. Даний наказ вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на невідповідність наказу формальним вимогам, визначеним ч.2 ст. 77 Закону України «Про державну службу» та пропущення відповідачем шестимісячного строку накладення дисциплінарного стягнення з дня виявлення дисциплінарного проступку. З огляду на викладене просить суд визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

03.11.2020 за вх. №57571 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Зазначає, що зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, за вчинення, якого саме дисциплінарного проступку позивачу оголошено догану. Щодо строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, вказує, що як актом службового розслідування так матеріалами дисциплінарного провадження надано пропозиції до застосування до особи дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і з моменту вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 - 09.12.2019 року, згідно вимог ст. ч. З ст. 65 Закону України «Про державну службу», до моменту прийняття наказу від 25.09.2020 року № 4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», не минув один рік. Окрім того, притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося на підставі Подання Прокуратури Львівської області відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

24.11.2020 за вх. № 62515 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Вважає обставини, викладені відповідачем у відзиві необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що в оскаржуваному наказі відповідачем наведено лише перелік посилань на положення законодавства, які є загальними нормами та по суті є юридичною кваліфікацією дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, не зазначаючи виду дисциплінарного проступку та стислого викладу обставин його вчинення. Щодо шестимісячного строку для притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності, то такий слід обчислювати з 03.02.2020, тобто з дня коли уповноваженим особам Головного управління ДПС у Львівській області стало відомо про факт та обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. І відповідно позивач наголошує, що заходи як службового розслідування так і дисциплінарного провадження слід було здійснювати з 03.02.2020, і відповідно відраховувати шість місяців в порядку статті 64 Закону України «Про державну службу» про притягнення до відповідальності теж з 03.02.2020, в даному випадку відповідач вжив дисциплінарне стягнення у вигляді догани з пропуском шестимісячного строку відколи довідався про наявність конфлікту інтересів.

15.12.2020 за вх. № 67690 надійшло клопотання про долучення додаткових доказів від представника позивача.

11.01.2021 за вх. № 1048 представником відповідача подано додаткові пояснення у справі. В поданих поясненнях представник відповідача зазначив, що дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 було ініційоване відповідно до норм спеціального законодавства - Закону України « Про запобігання корупції».

Ухвалою суду від 12.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розгляд справи неодноразово відкладався, як у підготовчому засіданні за клопотанням сторін та для долучення додаткових доказів, так і в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях до неї. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_1 працює в органах податкової служби з 1993 року.

07.06.2017 прийнято ОСОБА_1 на посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Дрогобицької ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Львівській області про переведення ОСОБА_1 з 14.09.2018 на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДФС у Львівській області.

Згідно з наказом від 02.03.2019 Головного управління ДФС у Львівській області про звільнення ОСОБА_1 у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області в порядку п.5 ч.1.ст.36 КЗпП України.

03.09.2019 наказ Головного управління ДПС у Львівській області про прийняття ОСОБА_1 на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області.

27.07.2020 Прокуратура Львівської області скерувала на адресу начальника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області подання (в порядку статті 65 Закону України Про запобігання корупції). Значиться, що з метою виявлення причин і умов, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаного з корупцією, необхідно призначити службове розслідування, надавши оцінку правомірності дій останньої та посадових осіб уповноваженого підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції, що зобов`язані діяти в межах територіального управління ДФС, відповідно до Постанови КМУ №706 «Питання запобігання та виявлення корупції» від 04.09.2013. Таке подання зареєстровано за вхідним №12944/9 від 30.07.2020.

Прокуратура Львівської області встановила, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, являючись відповідно до п.п.»в`п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст172-2 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при проведенні 26.03.2018,12.06.2018, 28.09.2018, 26.11.2018, 06.03.2019, 06.06.2019, 09.09.2019 та 09.12.2019 камеральних перевірок декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (доньки), чим вчинила адміністративні правопорушення передбачені ст. 172-7 КУпАП. Крім цього, при проведенні вказаних перевірок ОСОБА_1 вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У поданні прокуратура покликається на рішення судів, а саме, що Постановою Сихівського районного суду м. Львова визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1. ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено штраф.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2020 постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, скасовано, а провадження у справі № 464/1500/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, закрито на підставі ст.38 КУпАП у зв`язку з пропуском строку накладення адміністративного стягнення. Водночас, Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 , обіймаючи посади старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Дрогобицької ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області, старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДФС у Львівській області, старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області, серед іншого, була наділена функцією організація проведення камеральних перевірок декларацій платника єдиного податку фізичних осіб підприємців. Колегія суддів вказала, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що ОСОБА_1 не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при проведенні нею камеральних перевірок декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (близької особи - дочки), а саме: 26.03.2018, за 2017 рік; 12.06.2018 за перший квартал 2018 року; 28.09.2018 за перше півріччя 2018 року; 26.11.2018 за три квартали 2018 року; 06.03.2019 за 2018 рік; 06.06.2019 за перший квартал 2019 року; 09.09.2019 за перше півріччя 2019 року; 09.12.2019 за три квартали 2019 року. Окрім цього, ОСОБА_1 вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів при проведенні нею вищевказаних камеральних перевірок декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . При проведенні вищевказаних камеральних перевірок платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (близької особи - дочки), у ОСОБА_1 була суперечність між приватним інтересом, що полягав у особистій зацікавленості у сприятливому результаті таких перевірок, та її службовими повноваженнями, які мали би насамперед реалізуватись в інтересах держави. ОСОБА_1 мала вплив на об`єктивність та упередженість щодо прийняття рішень, що в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», є реальним конфліктом інтересів.

Прокуратура зазначає, що норма ч.2.ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» є імперативною. А саме, що до особи, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку і відповідно суб`єкт призначення зобов`язаний провести службове розслідування і притягнути особу у випадку наявності порушення до відповідальності.

01.07.2020 Постанова Апеляційного суду Львівської області набрала законної сили.

06.08.2020 начальником Головного управління ДПС у Львівській області прийнято наказ «Про проведення службового розслідування» у відповідності до п.3 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», створено комісію для проведення стосовно старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_1 службового розслідування.

Тривалість службового розслідування з 10.08.2020 по 20.08.2020.

10.08.2020 позивач надавала пояснення, не вбачає підстав для притягнення її до відповідальності, так як відсутній в її діях реальний конфлікт інтересів.

В ході розгляду даної справи судом з матеріалів службового розслідування встановлено, що, наказом ГУ ДПС у Львівській області від 11.09.2019 № 124 «Про врегулювання конфлікту інтересів», наказом від 29.11.2017 №5899 «Про застосування зовнішнього контролю врегулювання конфлікту інтересів» до позивача було застосовано захід зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів усунення від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, яке стосуватиметься її близької особи дочки ФОП ОСОБА_2 (її дочки), зобов`язано позивача у випадку отримання до виконання завдання, що передбачатиме вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, що стосуватиметься ФОП ОСОБА_2 (її дочки), вживати в межах компетенції заходів, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Пунктом 2.4 наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 11.09.20219 № 124 «Про врегулювання конфлікту інтересів» зобов`язано позивача ОСОБА_1 у випадку отримання до виконання завдань, що передбачатиме вчинення дій, розгляд справ, підготовки рішення чи участі у його прийнятті, що стосуватиметься ФОП ОСОБА_2 (її дочки), не вчиняти дій та не приймати рішень, письмово інформувати заступника начальника- начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ДПС у Львівській області, або особу, яка виконує його обов`язки для залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області.

В ході проведення службового розслідування заступник начальника управління начальник відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області Кручай О.Т та начальник Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_3 надавали пояснення та зазначили наступне.

ОСОБА_4 вказав, що за період 2017-2019 роки про потенційний конфлікт інтересів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позивач повідомляла, були складені накази на конфлікт інтересів за період 2017-2019, про що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку. Про реальний конфлікт інтересів не повідомляла.

ОСОБА_3 повідомив, що жодних повідомлень, щодо наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів під час проведення камеральних перевірок декларацій її доньки ОСОБА_2 не отримував. Відповідно до заяв ОСОБА_1 про наявність потенційного конфлікту інтересів, було прийнято рішення, що ОСОБА_1 не має права вчиняти дій та приймати рішень відносно ОСОБА_2 та письмово повідомляти про наявність реального конфлікту інтересів заступника начальника управління, начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб О. Кручая. Інформації про реальний конфлікт інтересів не надходило.

У поясненнях, які надавала ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування, допущених нею порушень не визнає, вважає, що реального конфлікту інтересів при подачі декларацій ОСОБА_2 (її доньки) не було. Оскільки за період перебування на обліку в Бориславській ДПІ всі декларації було подано вчасно, заповнено вірно, без порушень, податки сплачувались в повному обсязі та своєчасно. Акти перевірок не складались, рішення не приймались, оскільки жодних порушень не було встановлено. Вважає, що ніяких дій по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняла.

Щодо самоусунення від прийняття декларацій доньки, то і на виконання наказу від 29.11.2017 №5899 «Про застосування зовнішнього контролю врегулювання конфлікту інтересів», далі вчинялися дії останньою.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування від 20.08.2020 №56/14.0-07.

Актом службового розслідування встановлено, що старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області Куц В. В. не було повідомлено у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при проведенні 26.03.2018, 12.06.2018, 28.09.2018, 26.11.2018. 06.03.2019, 06.06.2019 (під час перебування на посадах в органах ДФС) та 09.09.2019, 09.12.2019 (під час перебування на посадах в органах ДПС) камеральних перевірок декларацій платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (її доньки) чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1. ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім цього, при проведенні вказаних перевірок ОСОБА_1 вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В акті викладено пропозиції комісії, а саме щодо особи позивача зазначено: керуючись ст.68 Закону України «Про державну службу» порушити дисциплінарне провадження стосовно старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області Куц В.В.

21.08.2020 ОСОБА_1 ознайомлена із актом службового розслідування.

21.08.2020 за №2949 виданий начальником Головного управління ДПС у Львівській області Наказ «Про порушення дисциплінарного провадження» щодо особи ОСОБА_1 на підстав ст.68 Закону України «Про державну службу» , п.1.1 доручення від 21.08.2020 №5 до акта службового розслідування від 20.08.2020.

04.09.2020 при дисциплінарному провадженні позивачем надавалися пояснення, вважає, що жодного конфлікту інтересів при подані декларацій платника єдиного податку-фізичної особи підприємця не було, хоч її близька особа донька ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність та перебуває на обліку в Бориславській ДПІ Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області, проставлені відмітки про проведену камеральну перевірку декларацій не свідчать про вчинення нею дій з виправлення, чи будь яких інших, які призводять до конфлікту інтересів.

У ході розгляду дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1 встановлено наявність у її діях дисциплінарного проступку, визначеного п.2, 4, 5, 9, ч.2 ст. 65 Закону України « Про державну службу», зокрема порушено вимоги п.1,2,8,9,10 ч.1 ст.8, п.1 ч.1 ст. 62 Закону України «Про державну службу», п.1,2,3,4 ч.1 ст.28 Закону України « Про запобігання корупції», п.3.1, п.3.6, п.3.13, п.4.4 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 №52, п.13 розділу 1, завдання і функції 1.2.33 розділу 2 Посадової інструкції старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в.о. начальника ГУ ДПС у Львівській області В. Кресяком 09.09.2019 та п.1.2 розділу 1, п.2.1 розділу 2 Положення про управління ГУ ДПС у Львівській області, затвердженого в.о. начальника ГУ ДПС у Львівській області В. Кресяком 09.09.2019.

За результатами дисциплінарного провадження комісія сформувала подання. Встановила про наявність реального конфлікту інтересів при камеральних перевірках декларацій платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (доньки).

21.09.2020 дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Львівській області щодо особи ОСОБА_1 скерувала на ім`я Начальника Головного управління ДПС у Львівській області подання.

25.09.2020 за № 4-дс на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Львівській області за результатами розгляду дисциплінарної справи старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області Куц В.В. від 21.09.2020 прийнято оскаржуваний наказ Головного управління ДПС у Львівській області.

Наказом від 25.09.2020 у відповідності до пунктів 4, 5 ч.2 ст.65, ч.3 ст.65, відповідно до ч.3 ст.66 Закону України від 10.12.2015№889-VІІ «Про державну службу» із змінами, та враховуючи подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Львівській області від 21.09.2020 про результати розгляду дисциплінарної справи старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану за недотримання п.1,2,8,9,10 ч.1 ст.8, п.1 ч.1 ст. 62 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІ, п.1,2,3,4 ч.1 ст.28 Закону України « Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700- VІІ, п.3.1, п.3.6, п.3.13, п.4.4 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 №52, п.13 розділу 1, завдання і функції 1.2.33 розділу 2 Посадової інструкції старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління Головного управління ДПС у Львівській області, затвердженої в.о. начальника ГУ ДПС у Львівській області В. Кресяком 09.09.2019 та п.1.2 розділу 1, п.2.1 розділу 2 Положення про управління ГУ ДПС у Львівській області, затвердженого в.о. начальника ГУ ДПС у Львівській області В. Кресяком 09.09.2019 вчинення дисциплінарного проступку визначеного пунктами 4,5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889- VІІ.

Не погодившись з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач звернулася з даним позовом до суду в частині мотивації щодо пропуску строку притягнення до відповідальності та з невідповідністю наказу ст.77 Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, є особою на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань та функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів, забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів, забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг, здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства, управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням, управління персоналом державних органів, реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу», суб`єктом призначення є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» визначені обов`язки державних службовців серед яких: дотримання Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримання принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

За приписами частини першої статті 68 Закону «Про державну службу», ініціювати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення є виключним правом суб`єкта призначення.

Згідно ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення (стаття 65 Закону України «Про державну службу»).

У відповідності до вимог ст. 66 Закону «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Отже, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Стаття 67 Закону України «Про державну службу» визначає, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

З вищевказаного вбачається, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

За приписами статті 69 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

З огляду на зазначене, накладання дисциплінарного стягнення за дисциплінарний поступок віднесено до виключної компетенції суб`єкта призначення на підставі подання дисциплінарної комісії, відповідно до вимог статті 69 Закону, тобто застосуванню підлягає той вид стягнення, що рекомендований дисциплінарною комісією.

Так, згідно ч.3 ст.66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2, 4, 5 та 9 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

В даному випадку до особи застосовано дисциплінарне стягнення догана у зв`язку із порушень норм корупційного законодавства, а саме ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Суб`єкт призначення на підставі Наказу від 06.08.2020 створив комісію для проведення службового розслідування на підставі Подання Прокуратури Львівської області від 27.07.2020 в порядку ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції». За результатами службового розслідування комісія рекомендувала порушити дисциплінарне провадження щодо особи позивача у справі. Як вбачається з матеріалів справи така комісія створена і за результатами дисциплінарного провадження сформовано Подання суб`єкту призначення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Як встановлено судом, підставою притягнення позивача оскаржуваним наказом до дисциплінарної відповідальності, відповідачем визначено неналежне дотримання вимог антикорупційного законодавства в частині неповідомлення у відповідності до статті 28 Закону України «»Про запобігання корупції» про наявність реального конфлікту інтересів.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VІІ).

Відповідно до підп. "в" п. 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

До кола суб`єктів на яких поширюється вищевказаний закон і віднесено позивача.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про запобігання корупції», у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За результатами рішень судів, службового розслідування, дисциплінарного провадження комісією встановлено, що в діях позивача наявний реальний конфлікт інтересів і така про такий не повідомила у встановленому законом порядку.

Відтак, для конфлікту інтересів характерна наявність трьох об`єктивних ознак: приватний інтерес, службові повноваження, суперечність між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.

У відповідності із статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Згідно ч. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені Закону України «Про запобігання корупції» заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Водночас з тим, відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених Закону України «Про запобігання корупції».

В матеріалах справи як судової так і дисциплінарного провадження відсутні будь-які звернення з приводу надання роз`яснень про конфлікт інтересів, який саме чи потенційний чи реальний.

Частиною 1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку підставою для порушення дисциплінарного провадження щодо державного службовця є отримання органом публічної влади одного з таких рішень суду:

- Ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності;

- Постанови у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, згідно з якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності без накладення стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;

- Постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих підстав (зокрема, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також у разі звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також у разі звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З аналізу корупційного законодавства суд приходить до переконання, що підставою для дисциплінарного провадження було Подання Прокуратури Львівської області (в порядку ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції»), яка відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції

Суд наголошує, що, оскільки позивач - ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються положення Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції», наявність такої підстави для призначення службового розслідування як подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, передбачає обов`язок керівника органу, підприємства, установи, організації, де працює особа щодо проведення службового розслідування та притягнення винної особи до відповідальності встановленої законодавством.

У своїй безпосередній роботі відповідно до п.1.3 Посадової інструкції старший державний ревізор-інспектор керується Конституцією України і законами України, актами Президента України та Кабінету міністрів України, наказами та розпорядженнями ДПС України, Регламентом роботи Головного управління ДПС у Львівській області, актами місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Іншими нормативно-правовими актами, Положенням про Дрогобицьке управління Головного управління ДПС у Львівській області, Положенням про відділ, даною посадовою інструкцією.

Відповідно до розділу 2 посадової інструкції, до основних завдань та обов`язків старшого державного ревізора-інспектора, зокрема відноситься вжиття у межах компетенції заходів щодо запобігання та протидії корупції, контроль за їх реалізацією.

Відповідно до розділу 4 Посадової інструкції, старший державний ревізор-інспектор несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього завдань і обов`язків та порушення трудової дисципліни. Старшому державному ревізору-інспектору забороняється вчиняти дії, що можуть бути розцінені як використання службового становища в корисних цілях у власних інтересах, а також дії, які відповідно до чинного законодавства вважаються корупційними.

Пунктом 1.2. розділу 1 Положення про відділ передбачено, що у своїй діяльності відділ керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної ради України, актами Президента України та Кабінету міністрів України нормативно-правовими актами ДПС України та Головного управління ДПС у Львівській області, розпорядчими документами ДПС та ГУ, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України і цим Положенням.

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення про відділ передбачено функцію «вжиття заходів в межах компетенції заходів щодо запобігання та протидії корупції, контроль за їх реалізацією».

Судом встановлено, що з положенням про відділ та посадовою інструкцією, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про запобігання корупції» позивач була ознайомлена. З огляду на викладене така не вжила заходів про повідомлення у неї реального конфлікту інтересів.

З огляду на те, що підставою для проведення службового розслідування слугувало подання Прокуратури Львівської області від 27.07.20202 № 05/3-518вих-20 ( в порядку ст.65 Закону України «Про державну службу») та з дня вчинення позивачем правопорушення не минув один рік, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 25.09.2020 №4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо особи ОСОБА_1 прийнятий в порядку та в строк передбачений чинним законодавством і з дотриманням вимог Закону України в частині процедури прийняття такого.

Щодо покликання позивача на сплив строку притягнення до дисциплінарної відповідальності з моменту, коли довідався контролюючий орган з листа від 03.02.2020 на адресу начальника Управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР НП України про наявний конфлікт інтересів, суд такі доводи відхиляє за безпідставністю. Норма статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» носить імперативний характер для роботодавця щодо проведення перевірки і притягнення до відповідальності за поданням Прокуратури Львівської області. Така проводиться з огляду на закриття провадження у справі з нереабілітуючих підстав, тобто з моменту рішення суду про закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення і обов`язок роботодавця прийняти рішення про проведення перевірки і з врахуванням подання дисциплінарної комісії прийняти наказ.

Обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення відповідає юридичній кваліфікації дисциплінарного проступку позивача за п.4,5 ч.2 ст.65 Закону.

Оцінюючи твердження позивача про невідповідність наказу формальним вимогам, визначених ч.2 ст. 77 Закону України «Про державну службу», оскільки не містить стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку, його юридичну кваліфікацію, що є підставою для його скасування, суд вважає помилковими, з огляду на таке.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити формулювання суті проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності та вид стягнення.

При цьому, ознакою неналежного виконання обов`язків державного службовця, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Отже, об`єктом дисциплінарного проступку є положення нормативно-правових актів, організаційно - розпорядчих документів, трудові (посадові, службові) обов`язки, що були порушені, таким чином, доводи позивача про відсутність в оскаржуваному наказі посилання на конкретне правопорушення судом не приймаються, оскільки його текст містить вказівку на неналежне виконання ним обов`язків державного службовця, які визначені спеціальними нормативно-правовими актами, а саме: Законом України « Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції» та на подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Львівській області від 21.09.2020, в якому детально зазначено про факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до ч.2 с. 77 Закону України «Про державну службу» у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається вчинення позивачем дисциплінарного проступку передбаченого п. 1,2,8,9,10 ч.1 ст. 8 п.1 ч.1 ст.62 Закону України «Про державну службу», п.1,2,3,4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3.1, 3.6, 3.13, 4.4 Правил етичної поведінки в органах ДПС, п.13 розділу 1, завдань і функцій 1.2.33 розділу 2 Посадової інструкції старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області, п. 1.2, розділу 1, п. 2.1 розділу 2 Положення про відділ адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області, вчинення дисциплінарного проступку визначеного п. 4,5 ч. 2 ст. 65 Законом України від 10.12.2015 року «Про державну службу», а також на підставі подання Дисциплінарної комісії, за вчинення якого позивачу оголошено догану. З огляду на наведене, оскаржуваний наказ не суперечить вимогам ст. 77 Закону України «Про державну службу».

У наказі від 25.09.2020 №4-дс зазначено найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що порушення формальних вимог, щодо оформлення наказу суб`єкта владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності прийнятий у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про державну службу».

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, зібраних у справі доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено на підписано 23.02.2020

Суддя Сподарик Н.І.