Справа № 240/13489/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111060000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" із позовом, у якому просить: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 10.06.2020 №309023-51, прийняту Головним управлінням ДПС у Житомирській області.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що рішення податкового органу прийнято з порушенням норм Податкового законодавства України, підстав для визнання заборгованості зі сплати частини чистого прибутку (доходу) за 2017 рік податковим боргом у останнього не було, а тому податкова вимога від 10.06.2020 року №309023-15 є протиправною.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче засідання у справі на 21.10.2020 року.
У свою чергу, позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, у якій посилається на те, що відповідачем не викладено у відзиві заперечення щодо наведених позивачем обставин про неможливість застосування зворотньої дії закону у часі, а наведені правові норми не спростовують твердження позивача, що частина чистого прибутку (доходу) підприємства за 2017 рік не може вважатися податковим боргом. Вважає, що відповідач не спростував жодними доказами обставини, наведені позивачем в позовній заяві та не довів, що суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
У судовому засіданні, 21.10.2020 року, залучено в якості третьої особи - Державний концерн "Укроборонпром". Оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 04.11.2020 року.
03.11.2020 року від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
04.11.2020 року у зв`язку з поданим клопотання третьої особи судове засідання відкладено на 25.11.2020 року.
18.11.2020 року третя особа - Державний концерн "Укроборонпром" надіслав на адресу суду письмові пояснення, у яких, зокрема, посилається на те, що платіж "частина чистого прибутку, доходу, що сплачується до державного бюджету державними підприємствами" хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами, не є податковим платежем. Крім того, зауважив, що зміни, внесені до ПК України Законом №466-IX (які набрали чинності 23.05.2020) та до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" Законом №465-ІХ (які набрали чинності 27.02.2020 року) не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли у 2018 році.
25.11.2020 року у судовому засіданні закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи підтримав позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Протокольною ухвалою суду від 25.11.2020 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності та передане в управління Державному концерну "Укроборонпром".
Позивачем проводилось часткове перерахування частини чистого прибутку. За даними ІТС "Податковий блок" відповідачем було виставлено податкову вимогу №309023-51 від 10.06.2020, відповідно до якої позивачу нараховано податковий борг станом на 09.06.2020 в сумі 10 921,894,39 грн. в т.ч. пеня - 359 444,39 грн.
Не погоджуючись з діями податкового органу щодо віднесення частини чистого прибутку, який підлягає перерахуванню до державного бюджету до податкового боргу, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою.
Рішенням про результати розгляду скарги від 10.07.2020 №21581/6/99-00-13-05-06 скарга позивача залишено без задоволення.

Вважаючи протиправною податкову вимогу, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України «Про управління об`єктами державної власності», статтею 11-1 якого встановлені особливості відрахування державними підприємствами частини прибутку (доходу).

Частиною першою цієї статті передбачено, що державні унітарні та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23 лютого 2011 року № 138 відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" затвердив Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Пунктом 2 Порядку №138 закріплено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартально фінансово - господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 3 Порядку, частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державним унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємства та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовим звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державним унітарним підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової з податку на прибуток підприємств.

З матеріалів справи слідує, що на виконання вимог вказаного Закону позивачем було сформовано розрахунок № від 09.11.2018 частини чистого прибутку ( доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету в сумі 31 094 100,00 грн. та подано до ГУ ДФС у Житомирській області у строки, визначені законодавством.

Позивачем проводилось часткове перерахування частини чистого прибутку. Проте, за даними ІТС "Податковий блок" відповідачем було встановлено податкову вимогу №309023-51 від 10.06.2020, відповідно до якої позивачу нараховано податковий борг станом на 09.06.2020 в сумі 10 921 894, 39 грн. в т.ч. пеня - 359 444, 39 грн.

Не погоджуючись із діями податкового органу щодо віднесення частини чистого прибутку, який підлягає перерахуванню до державного бюджету, до податкового боргу, позивач звернувся в адміністративному порядку до Державної податкової служби України зі скаргою.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.07.2020 №21581/6/99-00-13-05 скарга залишена без задоволення. Обгрунтовуючи рішення ДПС посилалася на дані ІТС "Податковий блок" про наявність заборгованості з частини чистого прибутку (доходу), яка виникла 19.11.2018 року у зв`язку з несплатою самостійно задекларованої частини прибутку.

Водночас, зазначила, що Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" набрали чинності зміни в частині адміністрування частини чистого прибутку (доходу) та дивідендів на державну частку. Відповідно до вказаного закону (редакція діє з 23.05.2020) пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств, їх об`єднань, здійснюється у порядку, визначеному ст.ст. 59,60 та 87-101 розділу ІІ цього Кодексу. Таким чином, підстав для відкликання або скасування оскаржуваної податкової вимоги Державна податкова служба України не вбачає.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого рішення, суд зазначає наступне.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків та зборів, що справляються в Україні, визначає їх вичерпний перелік, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 6 ПК України надано визначення понять «податок» та «збір»: податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу; збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Статтями 9 та 10 ПК України визначено вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів. У цьому переліку відрахування (сплата) державними унітарними підприємствами частини чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету відсутнє.

Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 19-1 ПК України розширено функції контролюючих органів, зокрема, на них покладено обов`язок здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати до бюджету:

- частини чистого прибутку (доходу) державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність (пп. 19 1.1.51 п. 19 1.1 ст.19 1 Кодексу);

- дивідендів на державну частку господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарськими товариствами, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави яких становить 100 відсотків (пп. 19 1.1.52 п. 19 1.1 ст.19 1 Кодексу).

Відповідно до положення пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу п. 59.1 ст. 59 Кодексу, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідач, у поданому до суду відзиві зазначив, зокрема, про те, що у зв`язку з наявністю в інтегрованій картці платника заборгованість із частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємства та їх об`єднань), керуючись вимогами п. 59.1 ст. 59 Кодексу та відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770, ГУ ДПС у Житомирській області в автоматичному режимі сформовано і направлено платнику податків зазначену податкову вимогу. За даними ІТС "Податковий блок" станом на 10.07.2020 у ДП "Житомирський бронетанковий завод" опубліковувались заборгованість із частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) що вилучається до державного бюджету на загальну суму 10921894,39 грн., яка виникла 19.11.2018 у зв`язку з несплатою самостійно задекларованої частини чистого прибутку. Вважає, що податкова вимога від 10.06.2020 року №309023-51 винесена відповідно до чинного законодавства, а тому підстави вважати податкову вимогу неправомірною відсутні.

Разом з тим, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, посилається на пункт 1 розділу 10 ХХ Перехідних положень ПК України (у редакції Закону України "Про внесення змін Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-ІХ (далі - Закон №466-ІХ), яким встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59,60 глави 4, статтями 97-101 глави 9 розділу ІІ цього Кодексу. Також, на пункт 7 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №465-ІХ, яким внесені зміни до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 №185.

З даного приводу, суд зазначає, що серед переліку функцій, які закріплені за контролюючими органами статті 19-1 ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) також відсутня функція, яка б визначала обов`язок відповідача здійснювати адміністрування частини чистого прибутку (доходу).

Лише Законом України № 466-IX від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» стаття 19-1 доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.

Крім того, розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).

А пунктом 1-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу.

Відтак, законодавець лише у 2020 році усунув неузгодженості у податковому законодавстві, в тому числі й щодо адміністрування частини чистого прибутку, який має сплачуватися до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами.

Враховуючи викладене, відповідач на час виникнення спірних правовідносин не мав повноважень збільшувати суму грошового зобов`язання з платежу частина чистого прибутку та, відповідно, приймати спірне податкове повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 року №640/19757/19.

З огляду на те, що Закон 465-ІХ набрав чинності 27.02.2020 року, а Закон №466-ІХ -23.05.2020 року, а отже не можуть бути підставою вважати заборгованість позивача зі сплати частини чистого прибутку (доходу), яка виникла у 2018 році податковим боргом.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також встановлені судом обставини справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (вул. Дружби народів, 1, смт. Новогуйвинське, Житомирська обл., 12441, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 10.06.2020 №309023-51.

Стягнути на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" судовий збір в сумі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович