Справа № 809/1118/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №809/1118/17
адміністративне провадження №К/9901/1088/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,
секретар судового засідання - Титенко М.П.
представник позивача - Маланюк О.Я.,
представник відповідача - Рибак Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» від 21.12.2020 і від 12.01.2021 та Галицької митниці Держмитслужби від 28.12.2020 у справі №809/1118/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» до Галицької митниці Держмитслужби про зобов`язання вчинити дії,
ТОВ «ЗОТ» звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, у задоволенні якого постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 09.07.2020 касаційна скарга ТОВ «ЗОТ» задоволена. Скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 у справі № 809/1118/17 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби, яка полягає у невиконанні митного оформлення товару, що задекларований митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013. Зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОТ», а також Митниця звернулись до Верховного Суду із заявами, в яких просили постановити додаткову постанову, яким виконання постанови Верховного Суду від 029.07.2020 здійснити шляхом зобов`язання Галицької митниці Держмитної служби завершити митне оформлення товару за митною декларацією № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 з урахуванням оплачених ТОВ «ЗОТ» авансових платежів.
Позивач зазначив, що позовні вимоги заявлялись в іншій редакції, аніж ті, які були задоволені Судом Касаційної інстанції, в яких, серед іншого, просив зобов`язати відповідача завершити митне оформлення товару з урахуванням оплачених авансових платежів.
Відповідач на обґрунтування вимог заяви вказав, що Суд всупереч приписами пункту 2 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив питання про право, не визначивши способу виконання судового рішення. Митний орган зазначає, що ним вчинялись спроби виконати постанову Верховного Суду 09.07.2020, а саме завершити митне оформлення імпортованого позивачем товару, однак така процедура не могла бути завершена, з огляду на перерахування в 2016 році оплачених позивачем ще в 2013 році авансових платежів до бюджету України, що передбачено приписами частини шостої статті 299 МК України. Відповідач звертався з листом до Держаної митної служби України з метою отримання методологічної та практичної рекомендації. У відповідь на яку отримав, роз`яснення, про те, що кошти, які були звернено до бюджету України, згідно із приписами частини шостої статті 299 МК України не є помилково сплаченими авансовими коштами, а тому не підлягають поверненню саме як авансові платежі. Позивач не звертався до митниці із заявою про повернення з бюджету таких коштів.
Ознайомившись із змістом таких заяв, заслухавши думку учасників судового процесу, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити наступне.
Як було установлено Судом під час розгляду справи 28.01.2013 ТОВ «ЗОТ», на підставі Контракту купівлі-продажу за №01/11 від 21.11.2011, укладеного між фірмою «OLISEN CORP» Панама і позивачем, та інвойсу від 24.01.2013, ввезено на митну територію України товар: одяг та додаткові речі і їх частини бувші у вжитку з текстильних матеріалів - 2, 3 категорії, вагою 17 420 кг, походження - Велика Британія; взуття бувше у вжитку - 2 категорії, вагою 960 кг, походження - Велика Британія; вироби бувші у вжитку інші з текстильних матеріалів (постільна білизна, ковдри, вироби для меблювання) - 3 категорії, вагою 820 кг, походження Велика Британія.
Для оформлення вказаного товару позивачем подано відповідачу митну декларацію ІМ 40 АА №206050000/2013/204185 від 19.06.2013, але митні формальності по якій не були завершені в зв`язку із надходженням листа слідчого про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №206050000/2013/204158, зареєстрованому за фактом ухилення службовими особами позивача від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні, представник відповідача пояснив, що Галицька митниця Держмитної служби отримала відповідну митну справу по розмитненню завезеного товару позивачем від реорганізованого митного органу. При цьому всі можливі дії по самостійному виконанню постанови Верховного Суду від 09.07.2020 ним вчинялись, проте такі не дали жодного результату, оскільки для завершення митного оформлення необхідно сплатити митні платежі.
В даному випадку Суд зазначає, що згідно із приписами частини першої статті 299 Митного кодексу України сплата митних платежів може здійснюватися із застосуванням авансових платежів (передоплати).
Авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім`я митних органів в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів.
Кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це митному органу та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються митним органом до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сума авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.
Кошти авансових платежів, що перебувають на рахунку митного органу без розпорядження про використання протягом 1095 днів з дня їх внесення, підлягають перерахуванню до державного бюджету.
З урахуванням зазначеного, і враховуючи час за який позивач міг звернутись до митниці про повернення помилково/надміру сплачених митних платежів, а також часу судового розгляду даної справи, авансові платежі, що були оплачені ТОВ «ЗОТ» за митною декларацією № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 (підтверджено відповідачем), можна розцінювати як митні платежі на підставі частини першої статті 299 Митного кодексу України.
У відповідності до приписів статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Оцінюючи наведену норму права Верховний Суд зазначає, що судове рішення повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти судового рішення є ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови чи ухвали). При цьому, законодавець виділив вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд ухвалює додаткове судове рішення у справі.
Верховний Суд відзначає, що позивач та відповідач наводять пункт 2 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто сторони вважають, що Суд у постанові від 09.07.2020 вирішив питання про права, але не визначив способу виконання судового рішення.
З такими доводами Суд касаційної інстанції не погоджується, адже як слідує із постанови Верховного Суду від 09.07.2020, ухваленої за наслідками розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 у справі № 809/1118/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» до Галицької митниці Держмитслужби про зобов`язання вчинити дії, Суд касаційної інстанції позов Товариства задовольнив.
Зокрема, Суд визнав протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби, яка полягає у невиконанні митного оформлення товару, що задекларований митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 та зобов`язав Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013.
До такого висновку Суд дійшов з урахуванням того, що декларантом сплачені митні платежі, а відтак відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо завершення митного оформлення товару.
Тобто, Верховний Суд, вирішуючи спірні правовідносини, вирішив питання про права та визначив спосіб виконання судового рішення. У зв`язку із чим, Верховний Суд позбавлений можливості винести додаткове судове рішення з підстав які зазначались в заявах.
Разом з тим, згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, у відповідності до якої, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Як вбачається зі змісту абз. 5 резолютивної частини постанови Верховного Суду від 09.07.2020, Судом було постановлено: «Зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013».
Окрім того, згідно із змісту позовних вимог, які визначались позивачем під час звернення до суду із позовною заявою і по суті були незмінні протягом розгляду даної справи він просив, серед іншого, завершити митне оформлення товару за вказаною митною декларацією з врахуванням сплачених авансових платежів.
Як було установлено за наслідками розгляду поданих від сторін справи заяв про ухвалення додаткового судового рішення, а також враховуючи неможливість відповідача завершення митного оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 без врахуванням сплачених позивачем авансових платежів, є достатні підстави для постановлення додаткової постанови у цій справі, згідно якої, - зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 з врахуванням оплачених ТОВ «ЗОТ» авансових платежів.
Керуючись ст. 168, 252 КАС України, Суд -
Заяви Галицької митниці Держмитслужби та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №809/1118/17 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову у справі №809/1118/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОТ» до Галицької митниці Держмитслужби.
Зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення товару за митною декларацією ІМ40АА № 206050000/2013/204185 від 19.06.2013 з врахуванням оплачених ТОВ «ЗОТ» авансових платежів.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду