Справа № 360/529/21
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/529/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), з вимогами:

- визнати протиправними дії Рубіжанського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення, ОСОБА_1 , розміру відсотку з 90 % до 58 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20-Вих., з 19.02.2020;

- зобов`язати Рубіжанське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити, згідно постанови Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2017, зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 , із розрахунку 90 % від суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20-Вих., застосував індекс інфляції на час виплат, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 30 березня 2017 року позивач перебуває на обліку та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в Рубіжанському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2017 у справі № 425/2053/17, зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Луганської області зобов`язано зарахувати з 01.08.2017 до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 17.04.1981 по 28.05.1983, що становить 2 роки 01 місяць 12 днів та здійснити перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Вищезазначене судове рішення було виконане Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області і, таким чином, починаючи з 01.08.2017 розмір отримуваного щомісячного довічного грошового утримання був визначений на рівні 90% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Протягом 2017-2019 років Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області постійно здійснювало перерахунок суми довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітку працюючого судді у зв`язку зі змінами складових грошового забезпечення працюючого судді.

06.11.2020 відповідачем відносно позивача було прийнято рішення № 100 про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20-Вих.

Оскільки в рішенні суду відсоток суддівської винагороди для виплати довічного грошового утримання судді у відставці не зазначено, Відповідачем проведено перерахунок з урахуванням ч. 3, 4 ст. 142 розділу X Закону № 1402- VIII від 02.06.2016 у розмірі 50 % від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди, а не в розмірі 90 %, які були визначені вищезгаданою постановою Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2017 у справі № 425/2053/17, зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 і які в подальшому неодноразово застосовувалися Відповідачем під час здійснення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, протягом 2017-2019 рр.

Отже, відповідачем застосовано інший розмір відсотків, як то передбачено зараз Законом України № 1402-VІІІ (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 6.12.2016 № 1774- VІІІ та у редакції Закону України від 21.12.2016 № 1798-VІІІ).

Позивач вважає, що дії Рубіжанського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення розміру відсотку з 90 % до 58 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20-Вих., є незаконними та такими, що суттєво порушують його права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 04.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.31-32).

16.02.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 35-40), в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що на виконання Рішення від 30.09.2020, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20, в якій вказано розмір суддівської винагороди для позивача в сумі 100896,00 грн., відповідач 06.11.2020 прийняв рішення № 100 «Про перерахунок щомісячного грошового утримання суд ді у відставці ОСОБА_1 згідно з рішенням суду» починаючи з 19.02.2020. Перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці здійснено у відповідності до вимог ст. 142 Закону № 1402-VІІІ. При здійсненні перерахунку відповідач зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90 % суддівської винагороди до 58 % суддівської винагороди.

Рішення відповідача від 06.11.2020 № 100 направлено позивачу за місцем його реєстрації листом від 06.11.2020 № 1241-31-8/7294.

Після проведеного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розмір останнього з 19.02.2020 склав 58519 грн. 68 коп. На виконання Рішення від 30.09.2020 відповідачем за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 нараховано до виплати позивачу 123023,54 грн.

Отже, враховуючи приписи частини 3 статті 142 Закону №1402-VІІІ, та, що стаж роботи позивача саме на посаді судді складає 24 повних років роботи, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має складати 58 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% + (4*2%) = 58'%, виходячи з розрахунку стажу судді). А не 90 відсотків від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 21.02.2020 № 436/20-Вих., як просить позивач у своєму позові.

За таких обставин, відповідач вважає за доцільним зазначити, що в частині не здійснення перерахунку у розмірі 90% грошового утримання судді, відповідач діяв у рамках Закону та правомірно. Оскільки виконав Рішення від 30.09.2020 щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного утримання судді з 19.02.2020 виходячи з розрахунку стажу судді, який прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є суддею у відставці Рубіжанського міського суду Луганської області, отримує щомісячне довічне грошове утримання, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (а.с. 6-8), картки платника податків (а. с. 10), посвідчення судді у відставці №02678 (а.с. 9).

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2017 у справі № 425/2053/17, зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Луганської області зобов`язано зарахувати з 01.08.2017 до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 17.04.1981 по 28.05.1983, що становить 2 роки 01 місяць 12 днів та здійснити перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 13, 14).

На виконання даного рішення позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 30.03.2017, у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с. 43).

21.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із визнанням неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положень пункту 25 Розділу XІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ від 02.06.2016 надавши довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 436/20 від 21.02.2020 (а.с. 48).

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 436/20 від 21.02.2020, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 100 896,00 грн, з яких: посадовий оклад - 63060,00 грн, доплата за вислугу років 60% - 37 836,00 грн (а.с. 49).

Рішенням від 06.05.2020 № 33 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу відмовлено (а.с. 18).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі № 360/3191/20 визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 06 травня 2020 року № 33 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 19-23).

На виконання рішення суду від 30.09.2020 по справі №360/3191/20, Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20 починаючи з 19.02.2020 (а.с. 46).

Однак при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 21.02.2020 № 436/20, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 58 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як пояснив відповідач у відзиві, підставою зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 58 % стала норма ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Позивач, вважає, що величина відсоткового значення довічного грошового утримання яка складає 90 % суддівської винагороди не підлягає зменшенню, адже її визначено із урахування його стажу роботи на посаді судді на момент призначення спірних виплат ще у 2017 році.

Тому, вважаючи рішення відповідача від 06.11.2020 за № 91 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді місцевого суду склав 30 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Щодо посилання відповідача на ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90% до 58 %.

Тому, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90% до 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

При цьому, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20, оскільки по перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 30.09.2020 по справі № 360/3191/20, а по друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування довідки від 21.02.2020 № 436/20 відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.

При цьому, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, застосував індекс інфляції на час виплат, не належать до задоволення через їх передчасність, з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-111) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування" для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Так, відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації пенсії позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.

За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача.

Суд зазначає, що питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.

Крім того, підлягає також врахуванню й те, що згідно ст. ст. 5, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», повноваження відповідача відносно здійснення індексації грошового забезпечення є дискреційними, та у разі здійснення розрахунку індексації пенсії позивача із застосуванням певних методик та вірних показників для такої індексації судом, останній фактично перебере на себе відповідні функції, що не узгоджується з вимогами закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в обумовленій частині.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією № 35 від 01.02.2021 (а. с. 5).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у сумі 908,00 грн згідно квитанції про сплату № 35 від 01.02.2021, необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення суддівської винагороди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 06 травня 2020 року № 33 (, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 21.02.2020 № 436/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова