Справа № 200/6994/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року справа №200/6994/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі представника позивача Чумак І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Чумак Ірини Миколаївни на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6994/20-а (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, Лиманської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Чумак І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Лиманської міської ради (далі також відповідач-1), Лиманської міської ради Донецької області (далі також відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень, які надані до місцевого суду представником позивача 25 січня 2020 року, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Лиманської міської ради у Донецькій області (щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :09:000:0014) із земель комунальної власності з подальшою передачею її безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в селі Новомихайлівка Лиманського району Донецької області;

- зобов`язати Лиманську міську раду у Донецькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :09:000:0014) із земель комунальної власності з подальшою передачею її безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої в селі Новомихайлівка Лиманського району Донецької області.

22 вересня 2020 року до місцевого суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просила:

- притягнути до відповідальності відповідача-1 та відповідача-2 по справі;

- скасувати рішення Лиманської міської ради від 20 серпня 2020 року № 7/83-5877 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для введення особистого селянського господарства в с. Новомихайлівка;

- скасувати державну реєстрацію права власності від 01 вересня 2020 року № 38037443, здійснену Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області;

- іншу частину позовних вимог залишити без змін.

06 жовтня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просила:

- притягнути до відповідальності відповідача-1 та відповідача-2 по справі;

- скасувати рішення Лиманської міської ради від 20 серпня 2020 року №7/83-5877 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для введення особистого селянського господарства в с.Новомихайлівка;

- іншу частину позовних вимог залишити без змін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лиманської міської ради, Лиманської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині «зобов`язання затвердити проект землеустрою та про скасування рішення Лиманської міської ради від 20 серпня 2020 року № 7/83-5877».

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нову, якою направити справу для подальшого розгляду до Донецького окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що визначені в позовній заяві вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, адже оскарженню підлягає індивідуальний акт рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте на виконання управлінських функцій.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем-2 висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з такого.

За правилами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частиною дев`ятою цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). З аналізу вимог статті 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та статті 2 КАС України (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.

При вирішенні питання щодо компетенції суду слід врахувати критерій суб`єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, із яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

За своїм змістом земельний спір, що виник із розпорядження уповноваженим органом землею, є складним і комплексним із правової точки зору. При прийнятті рішення про передачу земельної ділянки у власність ці органи, з одного боку, перебувають у статусі суб`єкта владних повноважень, а з другого - реалізують право власності на землю територіальної громади. Крім того, таке рішення як правовий акт індивідуальної дії є підставою, з якої виникає речове право власності чи користування землею у суб`єктів приватного права.

Оспорювання рішення органу місцевого самоврядування поглинається спором про речове, приватне право, яке як могло належати особі до звернення до органу місцевого самоврядування, так і виникнути в результаті реалізації рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, але захист якого відбувається у порядку цивільного судочинства (стаття 15 ЦПК України) у спосіб, характерний для приватноправових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/8018/17).

Судами встановлено, що станом на момент розгляду цієї справи, відповідна земельна ділянка рішенням Лиманської міської ради від 20 серпня 2020 року № 7/83-5877 передана у власність громадянину ОСОБА_2 .

Отже, на спірну ділянку виникло речове право особи, яка не є учасником цього спору, що надає спірним відносинам ознак спору про право цивільне.

Слід зазначити, що вирішення питання про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою ОСОБА_1 не може вирішуватися без вирішення спору про таке право цивільне.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що провадження у справі в частині вимог про зобов`язання затвердити проект землеустрою та про скасування рішення Лиманської міської ради від 20 серпня 2020 року № 7/83-5877 підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а оскаржена ухвала відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 52, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 200/6994/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення 23 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук