Справа № 620/5755/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5755/20
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

22 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Пилипенко О.Є., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного центру оперативно технічних заходів Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 272103,92 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя - доповідач вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 1 ч.5 ст. 296 КАС України, а саме: при подані апеляційної скарги апелянтом не долучено документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 9 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір» подання апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Втім апелянтом, в порушення зазначених правових норм, не надано доказів сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Судовий збір має бути сплачений на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA1026007, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Суддя доповідач звертає увагу на те, що позивачем, в апеляційній скарзі вказується на необхідність звільнення останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», проте такі доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору, в межах спірних правовідносин є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Втім, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, середній заробіток за час затримки розрахунку є видом виплат, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи з викладених норм, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Стягнення з роботодавця середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, відповідно на вказані вимоги позивача не поширюються положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Що стосується посилання ОСОБА_1 на положення п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ,то варто зазначити, що згідно вищевказаної правової норми, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, тобто обов`язковою ознакою спору, в якому позивача може бути звільнено від сплати судового збору, має бути те, що даний спір повинен бути пов`язаний саме з виконанням військового обов`язку або під час виконання службового обов`язку, втім, даний спір не є таким, що відноситься до спорів, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, адже стосується виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Інших підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за звернення до суду із даною апеляційною скаргою позивачем не вказано. З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків шляхом сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Згідно приписам ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 296, 298, 325, 329 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення даної ухвали протягом якого мають бути усунуті недоліки апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя: О.Є. Пилипенко