Справа № 640/10549/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 лютого 2021 року м. Київ № 640/10549/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррум Імпекс"
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними певних дій та зобов`язання утриматися від таких дій,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Феррум Імпекс" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2019 № 7390 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Феррум Імпекс" (код 39198396)";

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Феррум Імпекс" на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2019 № 7390 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Феррум Імпекс" (код 39198396)" та зобов`язати утриматися відповідача від проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Феррум Імпекс".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум Імпекс» задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 30.05.2019 № 7390 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феррум Імпекс» (код 39198396)»;

визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феррум Імпекс» на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2019 № 7390 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феррум Імпекс» (код 39198396)»;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррум Імпекс" на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати у сумі 1 921 грн.

До системи «Електронний суд» надійшла заява адвоката Полєтаєва Ігоря Олексійовича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі № 640/10549/19.

Представником позивача зазначено, що судом не вирішено питання про судові витрати в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн., які належним чином були обґрунтовані і заявлені в позовній заяві із наданням суду документального підтвердження.

Листом від 08.07.2020 № 640/10549/19/12872/20 представника позивача повідомлено про обставини передачі матеріалів справи № 640/10549/19 до Шостого апеляційного адміністративного суду та про можливість розгляду поданої заяви після повернення відповідних матеріалів до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишено без задоволення; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 залишено без змін, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррум-Імпекс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., понесені в суді апеляційної інстанції.

24.12.2020 матеріали адміністративної справи № 640/10549/19 надійшли до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 5 ст. 143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19 у якій, зокрема, зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В силу ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги від 10.06.2019 №1-10/06/2019.

Відповідно до пункту 1.1 Договору адвокат приймає доручення по наданню правової допомоги, професійної правничої допомоги Клієнту з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень - наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2019 № 7390 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феррум-Імпекс» (код 39198396)»; оскарження дій Головного управління ДФС у м. Києві з проведення перевірки на підставі цього наказу; оскаржити у разі необхідності супутні та пов`язані рішення, дії, бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві; скласти заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру, необхідні для виконання прийнятого доручення; представляти інтереси клієнта у суді першої інстанції.

Згідно пункту 3.2 такого Договору за підготовку документів, складання позовної заяви, подання позову до суду, представництво в суді першої інстанції сторони визначили гонорар у розмірі 25000 грн., при цьому оплата здійснюється впродовж 20 днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

На підтвердження оплати клієнтом витрат на правничу допомогу в сумі 25 000 грн. після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили представником доказів не надано.

Так враховуючи, що представником не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують понесення позивачем у справі витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат за послуги адвоката в сумі 25 000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення за вказаною заявою додаткового судового рішення відповідно до ст. 252 КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 134, 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» - адвоката Полєтаєва Ігоря Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі № 640/10549/19 - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.С. Пащенко