Справа № 160/395/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року Справа № 160/395/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Відділу реклами Кам`янської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -
У січні 2021 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.02.2021 року, просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесену Загребельською Даною Сергіївною у виконавчому провадженню №62864225 від 16.11.2020 року про накладення штрафу;
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесену Загребельською Д.С. у виконавчому провадженню №62864225 від 13.01.2021 року про накладення штрафу;
- зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №62864225.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 19.08.2019 р. відділ реклами Кам`янської міської ради добровільно виконав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. по справі № 160/9235/18 щодо повторного розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 02.10.2018 р., а в подальшому 10.09.2020 р. добровільно виконав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 р. по справі № 160/8239/19. 15.09.2020 р. відділ реклами Кам`янської міської ради повідомив листом від 04.09.2020 р. №01-14/493, вх.№8774, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Загребельську Д.С. про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р по справі № 160/9235/18. Проте, 16.11.2020 року, та в подальшому 13.01.2021 року відповідачем було протиправно винесено спірні постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №62864225.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність ч.3 ст.161 КАС України.
Ухвалою суду від 04.02.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення 03.02.2021 року позивачем недоліків своєї позовної заяви.
До суду 16.02.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 62864225 з примусового виконання виконавчого листа № 160/9235/18, виданого 15.05.2020 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділу реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 02.10.2018 р. щодо продовження строку дії дозволу від 23.11.2004 р. на розміщення зовнішньої реклами в м.Кам`янське №38 строком на п`ять років до 23.11.2023 р.
На адресу відділу надійшла заява відділу реклами Кам`янської міської ради вх. №8774 від 15.09.2020 р. в якому повідомлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. у справі № 160/9235/18 виконане боржником в повному обсязі, що підтверджується скеруванням на адресу ФОП ОСОБА_1 листа від 19.08.2019 р. за вих. № 01-14/429. Проте, на адресу відділу надійшов лист від ФОП ОСОБА_1 , в якому зазначено, що лист від 19.08.2019 р. за вих. №01-14/429 визнано судом протиправним та скасовано (справа № 160/8239/19). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 р. по справі № 160/8239/19 визнано протиправним та скасовано рішення відділу реклами Кам`янської міської ради № 01-14/429 від 19.08.2019 року. Рішення набрало чинності 18.02.2020 р. Таким чином, лист від 19.08.2019 р. за вих. № 01-14/429 не може бути підтвердженням виконання рішення суду боржником. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року в адміністративній справі №160/9235/18 було задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Відділу реклами Кам`янської міської ради від 26.10.2018 р. № 01-14/363;
- зобов`язано Відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 02.10.2018 р. щодо продовження строку дії дозволу від 23.11.2004 р. на розміщення зовнішньої реклами в м.Кам`янське № 38 строком на п`ять років до 23.11.2023 р.;
- стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу реклами Кам`янської міської ради судовий збір у розмірі 1 762 грн.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року по справі №160/8239/19, було задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Відділу реклами Кам`янської міської ради №01-14/429 від 19.08.2019 року;
- зобов`язано Відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.07.2019 року щодо продовження строку дії дозволу № 38 від 23.11.2004 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське строком на п`ять років з урахуванням висновків суду;
25.08.2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Загребельською Д.С. було відкрито виконавче провадження №62864225 на примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. по справі №160/9235/18.
15.09.2020 р. відділ реклами Кам`янської міської ради повідомив листом від 04.09.2020 р. №01-14/493, вх.№8774, головного державного виконавця Загребельську Д.С. про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. по справі № 160/9235/18.
Але, 16.11.2020 року відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу ВП №62864225 в розмірі 5 100 грн. за невиконання судового рішення №160/9235/18.
13.01.2021 року відповідачем знову було винесено постанову про накладення штрафу ВП №62864225 в розмірі 10 200 грн. за невиконання судового рішення №160/9235/18.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.
Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
В силу п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч.5 та 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин першої та другої ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
В силу ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).
Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).
Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).
Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а.
Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Загребельською Д.С. від 25.08.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №62864225 на підставі виконавчого листа №160/9235/18, виданого 15.05.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділу реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 02.10.2018 року щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське № 38 від 23.11.2004 року строком на п`ять років до 23.11.2023 р. з урахуванням висновків суду.
Як видно з матеріалів справи, 19.08.2019 р. відділ реклами Кам`янської міської ради на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. №160/9235/18, повторно розглянув заяву ФОП ОСОБА_1 від 02.10.2018 р. щодо продовження строку дії дозволу від 23.11.2004 р. на розміщення зовнішньої реклами в м.Кам`янське № 38 строком на п`ять років до 23.11.2023 р. та відмовив останньому в продовженні строку дії вказаного дозволу з аналогічних підстав без урахування висновків суду. Дана відмова №01-14/429 від 19.08.2019 року була в подальшому визнана протиправною та скасована вже рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року по справі №160/8239/19.
Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року по справі №160/8239/19 було встановлено, що відділом реклами Кам`янської міської ради не надано доказів, того, що рекламний засіб не відповідає зазначеному в топогеодезичному знімку місцевості (М1:500) місцю розташування рекламного засобу на 2 метри, що рекламний засіб фактично має висоту опори 2710 мм, в той час як у ескізі зазначено її висоту 2400 мм, а також того, що фундаментний блок не заглиблено як те визначено ескізом та має висоту 320 мм та ширину 1670/2270 мм. Посилання на порушення позивачем підпункту 8.1.1. пункту 8.1. Порядку № 206 судом не приймаються до уваги оскільки вказаний пункт не містить зазначених вище обмежень, а лише декларує обов`язок розміщувати рекламні конструкції відповідно до наданих дозволів. Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено, яким саме вимогам (згідно із переліком) до зовнішньої реклами не відповідає розташування рекламного засобу позивача.
З огляду на викладене суд не приймає посилання відповідача на виконання ним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. №160/9235/18, оскільки відмова №01-14/429 від 19.08.2019 року була скасована рішенням від 01.11.2019 року по справі №160/8239/19 з тих самих підстав, що і попередня відмова №01-14/363 від 26.10.2018 року, а отже позивач не виконав рішення суду, оскільки не розглянув заяву ФОП ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у відповідному судовому рішенні.
Враховуючи, що відділом реклами Кам`янської міської ради не надано доказів щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року №160/9235/18, суд вважає, що за наявними у справі доказами не встановлено виконання позивачем судового рішення від 05.02.2019 року №160/9235/18, та вжиття ним належних заходів задля його виконання.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви відділу реклами Кам`янської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), оскільки під час винесення спірних постанов про накладення штрафу від 16.11.2020 р. на суму 5 100 грн. та від 13.01.2021 р. на суму 10 200 грн. у виконавчому провадженні №62864225, посадова особа відповідача діяла в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.272 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Кучма