Справа № 580/2421/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2421/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства "Водоканал" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 № за платежем податок на додану вартість, яким нараховано суму штрафу в розмірі 67999 грн. 88 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що контролюючим органом, в порушення вимог податкового законодавства України, проведено перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов?язань з податку на додану вартість у формі камеральної перевірки. Натомість, на переконання позивача вказана перевірка предметно віднесена до документальної.

Також, позивач вказав, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання. Крім того, на переконання позивача, в порушення ст. 17 Податкового кодексу України, відповідач не надсилав позивачу повідомлення про проведення камеральної перевірки.

З посиланням на п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, позивач зазначив, що сплачені ним грошові зобов?язання з податку на додану вартість були самостійно зараховані відповідачем в оплату податкового боргу за минулі періоди, однак, штрафні санкції, передбачені ст. 126 Податкового кодексу України, застосовуються лише тоді, коли платник податку самостійно сплачує прострочені податкові зобов?язання. Натомість, застосування штрафних санкцій у разі зарахування сплачених грошових зобов?язань в рахунок податкового боргу відповідачем відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України та ст. 126 Податкового кодексу України не передбачено. В даному випадку, на думку позивача, підлягають застосуванню норми пункту 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, згідно з якими, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов?язків платників податків та контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На думку позивача, протиправність проведення камеральної перевірки, висновки якої покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення і, як наслідок, безпідставність застосування штрафу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 09.12.2020.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 13.01.2021.

13.01.2021 судом було оголошено по справі перерву до 03.02.2021.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено камеральну перевірку платника податку Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на додану вартість. Перевіркою було встановлено несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , від 18.07.2017 № , від 17.08.2017 № на суму 339999 грн. 40 коп.

За результатами проведеної камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету, контролюючим органом було складено акт № 1106/23-00-50-04-007/24359125 від 25.02.2020.

На підставі висновків вказаного акта перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020 за платежем податок на додану вартість, яким нараховано товариству штраф в розмірі 20% у сумі 67999 грн. 88 коп.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 19.03.2020, позивач звернувся із скаргою № 131 від 01.04.2020 до Державної податкової служби України, однак, рішенням Державної податкової служби України від 27.05.2020 № 1725А6/99-00-08-05-05-06 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020 залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що встановлені по справі обставини свідчать, про те що відповідачем було дотримано критеріїв, закріплених у ч. 2 ст. 2 КАС України, при прийнятті спірного рішення. В ході судового розгляду справи, відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення та вчинених дій.

Доводи апеляційної скарги: Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано та повно, всебічно, об`єктивно не з`ясовано та не досліджено:

- докази наведені позивачем щодо не виконання контролюючим органом ст. ст. 87. 95 ПК України (стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги п. 95.2 ст. 95 ПК України);

- предмету та підстав перевірки проведеної контролюючим органом (акт про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету);

- не з`ясовано значення для вирішення даної справи рішень суду по справах № 823/69/17, № 580/3471/19;

- порушення ст. 17 ПК України, (права платника податків) - повідомлення про дату, час та місце проведення перевірки не надсилалось, чим порушені його законні права;

- питання з`ясування права податкового органу застосовувати штрафні санкції згідно ст. 126 ПК України при виконанні ДФС п. 87.9 ст. 87 ПК України, в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення (в т.ч. і на погашення податкового боргу, що знаходиться за межами строків давності), залишилось поза увагою суду:

- не досліджено виконання платником податку грошового зобов`язання в перевіряємий період та напрямків зарахування вказаних платежів податковою службою, поза увагою суду залишено облікову карку платника податку та податкові декларації, платіжні доручення щодо сплати податків періоду визначеного в спірному акті перевірки;

- не враховано думки сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін по справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни. Пунктами 36.1 - 36.3 І статті 36 Податкового кодексу України, визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору і в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України), контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до норм п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами п. п. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України, визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

При цьому, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з вимогами п. 76.1. ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Тобто, законодавцем чітко визначені підстави для проведення камеральних перевірок. В даному випадку, перевірка ВКВП «Водоканал» проводилася з предмету своєчасності сплати узгодженої суми податкових (грошових) зобов`язань виключно на підставі даних, що зберігаються у інформаційних базах ГУ ДПС у Черкаській області, про що також було зазначено в акті камеральної перевірки.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав на те, що, у даному випадку, контролюючий орган мав визначені нормами ПК України підстави для проведення камеральної перевірки підприємства позивача, без попереднього попередження платника податків про проведення такої та надсилання документів по підставам перевірки, адже метою саме камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші порушення, які доводять склад податкового правопорушення.

Положеннями абз. 2 п. 76.3. ст. 76 ПК України, встановлено, що камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Слід врахувати, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, зокрема, щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання та виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, а з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України (може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання).

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що податковим органом була проведена в приміщені контролюючого органу камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету, результати якої оформлені актом № 1106/23-00-50-04-007/24359125 від 25.02.2020, за якими, встановлено несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , від 18.07.2017 № , від 17.08.2017 № .

Тож, з урахуванням предмету перевірки, слід констатувати, що остання була проведена відповідачем в межах 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання за вказаними вище податковими деклараціями 2017 року.

Колегія суддів наголошує на тому, що за приписами п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Під час перевірки ВКВП «Водоканал» відповідач встановив порушення статті 203 Податкового кодексу України, а саме, щодо строку сплати узгоджених податкових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , від 18.07.2017 № , від 17.08.2017 № , який в них виник починаючи з 01.07.2017.

Згідно з нормами п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов?язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов?язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведеним підтверджується, що на платника податку покладено обов`язок щодо самостійної сплати суми податкового зобов`язання, зазначеної у податковій декларації, протягом 10 календарних днів. При цьому, у разі несвоєчасної сплати платником податків узгодженого грошового зобов`язання, податкове законодавство наділяє контролюючий орган правом нарахувати штраф у розмірі, встановленому нормами ст. 126 ПК України.

Відповідно, кошти, які були перераховані Ватутінським КВП «Водоканал», незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків зараховувались податковим органом в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення. Таким чином, перераховані кошти автоматично було зараховано в погашення податкового боргу. Жодних підтверджуючих документів щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань згідно поданих декларацій з ПДВ за травень - липень 2017 року, Ватутінським КВП «Водоканал» не надано ні до суду першої інстанції ні до апеляційної скарги.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 ПК України, не визначає спосіб погашення боргу платником податків (самостійна сплата чи зарахування контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення), як обставину з якою законодавець пов`язує притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу, а визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу є саме факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, тобто, наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав на те, що, за даних обставин, спрямування податковим органом сплаченого позивачем грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання, з огляду на що, посилання позивача на відсутність правових підстав для застосування штрафу є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, адже такі ґрунтуються на неправильному тлумаченні платником податків норм податкового законодавства.

Також, у частині посилань сторони позивача на те, що в акті перевірки було наведено та відображено податкові декларації за 2017 рік - по яких уже було сплачено зобов`язання платежами іншого періоду та застосовано штрафні санкції по податковому повідомленню-рішенню від 12.08.2019 № , що оскаржене в судовому порядку у справі № 580/3766/19, слід зазначити, що предметом у наведеній справі була правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 12.08.2019 № , по якому до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» застосовано штраф у сумі 309800 грн. 87 коп. за платежем "податок на додану вартість" за податковими деклараціями за період з 20.10.2014 по 19.04.2016. Натомість, як було правильно зазначено судом першої інстанції, у даному випадку, підставою застосування штрафних санкцій за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 19.03.2020 № , є несвоєчасна сплата узгоджених сум податкових зобов`язань за податковими деклараціями від 19.06.2017 від 18.07.2017 та від 17.08.2017. Тож, стверджувати про допущення порушень податковим органом в цій частині, підстав немає.

Колегія суддів не бере до уваги посилання сторони позивача на необхідність врахування до даних правовідносин судових рішень у інших справах, зокрема, № 580/3766/19, № 823/69/17, № 580/3471/19, адже підприємством не було наведено наявності достатніх обставин для врахування вказаних судових рішень саме до застосованих (оскаржуваним ППР) у даній справі штрафних санкцій за платежем податок на додану вартість, яким нараховано товариству штраф в розмірі 20% у сумі 67999 грн. 88 коп. та преюдиційності встановлених у тих справах обставин.

Таким чином, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем було доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 250, 315, 316, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати проголошення та може бути оскаржена, з урахуванням ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 16.02.2021.