Справа № 640/6083/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6083/20
УХВАЛА

22 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає в не перерахунку, не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2017 року та не виплаті пенсії в розмірі обчисленому з грошового забезпечення, зазначеному у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 січня 2020 року № 20/18086 у зв`язку із наданням додаткових документів із заявою про перерахунок пенсії від 24 січня 2020 року з 01 січня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2017 року та в розмірі 90% грошового забезпечення, зазначеному у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 січня 2020 року № 20/18086 без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 січня 2019 року, здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2017 року та з 01 січня 2019 року однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, яка надає боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення пенсійних виплат;

- подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною 1 статті 382 КАС України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає в не перерахунку, не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2017 року та не виплаті пенсії в розмірі, обчисленому з грошового забезпечення, зазначеному у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 січня 2020 року № 20/18086 у зв`язку із наданням додаткових документів із заявою про перерахунок пенсії від 24 січня 2020 року з 01 січня 2019 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 01 січня 2017 року раніше призначеної пенсії з урахуванням її розміру, визначеного як 90 відсотків від загальної суми основних і додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 01 січня 2019 року раніше призначеної пенсії з урахуванням її розміру, визначеного як 90 відсотків від загальної суми основних і додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, враховуючи довідку від 20 січня 2020 року №20/18086 Державної прикордонної служби України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 року повернуто апеляційну скаргу ГУ ПФ в м. Києві особі, яка її подала.

У січні 2021 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою у порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ в м. Києві, яка полягає у невиконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 року у справі №640/6083/20 у повному обсязі;

- визнати дії ГУ ПФ в м. Києві, які полягають у застосуванні максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, визначеної згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019 року;

- зобов`язати ГУ ПФ в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 01.01.2019 року раніше призначеної пенсії з урахуванням її розміру, визначеного як 90% від загальної суми основних і додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, враховуючи довідку від 20.01.2020 року №20/18086 ДПС України без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, визначеної згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві негайно (без відстрочення) здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахунку пенсії з 01.01.2017 року та з 01.01.2019 року однією сумою;

- зобов`язати ГУ ПФ в м. Києві подати протягом 15 днів з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 КАС України);

- врахувати при прийнятті рішення правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №2а/0470/2563/12 та від 22.01.2020 року у справі №440/207/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти постанову, якою задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі в частині, що оскаржується.

Перевіривши подану апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Тобто, адміністративна процесуальна дієздатність фізичної особи полягає у можливості останньої своїми діями набувати для себе процесуальні права, а також здатність своїми діями створювати для себе адміністративні процесуальні обов`язки та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Разом з тим, обсяг такої дієздатності повинен відповідати Конституції та законам України, а також не може їм суперечити. Такі ж самі обмеження, на переконання судової колегії, стосуються й обсягу дієздатності осіб у межах адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

З наведеного випливає, що у процесуальному законі міститься пряма заборона на оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду.

При цьому судова колегія звертає увагу, що серед визначеного у ст. 294 КАС України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала про залишення без задоволення заяви, поданої особи у порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вимоги до такої заяви, а також строки її подання і документи, які можуть бути додані до неї, закріплені у частинах другій - четвертій наведеної статті.

Приписи ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, виходячи із змісту приписів ст. 383 КАС України, вважає за необхідне зазначити, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Така заява повертається заявнику, якщо вона не відповідає вимогам, вказаним в статті 383 КАС України, і таке повернення підлягає оскарженню, про що зазначено в частини п`ятій цієї статті.

Також, виходячи із змісту ч. 6 ст. 383 КАС України, оскарженню підлягає й ухвала суду у разі задоволення цієї заяви, яка в такому випадку ухвалюється в порядку статті 249 КАС України.

Разом з тим, положеннями вказаної статті не передбачено можливості оскарження ухвали суду першої інстанції, якою встановлена відсутність протиправності дій відповідача.

Не передбачено оскарження такої ухвали, як було зазначено вище, і нормами статті 294 КАС України.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої у порядку статті 383 КАС України.

Наведений висновок щодо застосування вказаних правових норм сформульований у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №821/11/18, від 30.04.2020 року у справі №814/1171/17, від 10.07.2020 року у справі № 816/1861/17 та від 20.01.2021 року у справі № 280/4632/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст. ст. 245, 248, 293, 294, 299, 321, 325, 383 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у цій справі - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель