Справа № 160/15544/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 лютого 2021 року Справа №160/15544/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Маковська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного підприємства «Дюна-С» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Дюна-С» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.10.2017 за № , форми «В4» винесеного Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області;

- визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.10.2017 за № , форми «Р» винесеного Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

В позовній заяві, на виконання вимог п.6 ч.5 ст.160 КАС України, позивач вказав, що ним не здійснювались заходи досудового регулювання спору, а саме: «позивач не звертався в порядку адміністративного оскарження до ДПС України із відповідною скаргою».

Оскільки позивач вказав на те, що ним не здійснювалась процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, то суд ухвалою від 30.11.2020 позовну заяву залишив без руху з підстав пропуску строку звернення з позовом до суду (1095 днів) та запропонував, зокрема, надати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин його пропуску або доказів звернення до суду в межах строків встановлених законом.

На виконання вимог ухвали суду від 30.11.2020, позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду та докази, які підтверджували звернення до суду в межах 1095 днів з дати отримання оскаржуваних ППР.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від відповідача 09.02.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому він зазначає про те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки останнім здійснювалась процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень. Відповідач вказує, що позивачем подано скаргу до ДФС України 30.11.2017, відповідь на скаргу датовано 05.02.2018, а адміністративний позов подано до суду лише у 2020 році. Також, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 в якій судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. Відповідач зазначає, що Верховний Суд у даній постанові сформулював правовий висновок про те, що строк оскарження ППР, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, встановлюється протягом місця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України.

Від позивача 16.2.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що свої правові обґрунтування щодо строків звернення до суду він навів у окремій заяві.

Від позивача 16.02.2021 до суду також надійшло клопотання про поновлення строків в порядку ч.3 ст.123 КАС України, в якій позивач, зазначає, що ним дійсно проводилась процедура адміністративного оскарження ППР, проте, оскільки його скарга безпідставно (на думку позивача) повернута ДФС України, то він вважає, що процедура адміністративного оскарження не закінчена, а тому просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши дане клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 30.11.2017 позивачем до ДФС України подана скарга на податкові повідомлення-рішення від 27.10.2017 № та №, які є предметом оскарження в даному адміністративному процесі, за результатами розгляду якої листом від 05.02.2018 №4005/6/99-99-11-01-01-25 платника податків повідомлено про залишення його скарги без розгляду.

Таким чином, суд доходить висновку, що на дату подання адміністративного позову позивач був обізнаний про проведення ним процедури адміністративного оскарження даних ППР та мав в розпорядженні відповідні документи (скаргу та відповідь ДФС України за результатами її розгляду), проте свідомо ввів суд в оману зазначивши в позовній заяві (на виконання вимог п.6 ч.5 ст.160 КАС України), що заходи досудового врегулювання спору ним не проводились (скарга до ДФС України не подавалась).

Суд звертає увагу позивача, що така його поведінка є неприпустимою та розцінюється судом, як зловживання своїми процесуальними правами.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно частини 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною 4 статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України.

Суд вважає, що визначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк (1095 днів) є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду.

Водночас пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Верховний Суд в постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 вже висловлював позицію про те, що застосування скорочених строків звернення до суду при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах у порівнянні з такими строками в інших публічних правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та в діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується зі встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку та оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів у межах процедури адміністративного оскарження, тоді як скорочені строки забезпечують досягнення цієї мети та завдань функціонування податкової системи держави.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, в якій Суд: «відступає від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини 4 статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, Верховний Суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладено правову позицію, від якої відступила судова палата у цій справі».

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 5, 45, 122, 123, 240 та 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Приватного підприємства «Дюна-С» про поновлення строків - відмовити.

Позовну заяву Приватного підприємства «Дюна-С» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати учасникам справи.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 4 статті 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська