Справа № 420/14568/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС", про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС", про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62739997.

Ухвалою суду від 29.01.2021р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; витребувано у приватного виконавця Клименко Романа Васильовича копії матеріалів виконавчого провадження та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.02.2021р. поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження №62739997 є, на його думку, такою, що підлягає скасуванню, вказавши, що ОСОБА_1 , проживає за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) і ніколи не проживав на території виконавчого округу міста Києва, майна на території цього округу теж не має. У зв`язку з викладеним, посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.02.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого приватний виконавець Клименко Роман Васильович вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Так, відповідач, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження» та практику Верховного Суду зазначив, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 14111 від 23 липни 2020 року, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання. Поряд з цим, як зазначив відповідач, чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, - не містить застереження про здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстраціїборжника.

Учасники справи повідомлялись про день та час слухання справи, однак у судове засідання представники сторін не з`явились.

Керуючись ч.9 ст.205 КАС України, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» звернулось до приватного виконавця Клименко Романа Васильовича із заявою про примусове виконання рішення у якій заявник просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису№14111 від 23.07.2020р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) коштів у розмірі 11 460,71грн. (а.с.12).

06.08.2020р. приватним виконавцем Клименко Р.В. виконавчого округу міста Києва відкрито виконавче провадження №62739997 з виконання виконачого напису №14111 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 23.07.2020р. «про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 11460,71грн. (а.с.14).

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на приватних виконавців.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 3 ст.26 Закону №1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною першою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За змістом ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

За правилами п.3 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Крім того, п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У пункті 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), зазначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

При цьому, згідно п.4 розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За п.10 розділу ІІІ Інструкції №512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що відповідний орган ДВС приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких територіально знаходиться у межах зони діяльності такого органу ДВС, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що виконавче провадження було відкрито за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» від 05.08.2020р. про примусове виконання рішення, в якій фактичним місцем проживання боржника зазначено: АДРЕСА_2 .

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана адреса є адресою місця проживання, перебування або роботи боржника. Будь-яких даних, які б підтверджували наявність майна у позивача за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачем до суду не надано.

При цьому, при зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог позивач заперечує будь-яке відношення до зазначеної адреси.

Натомість, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що вказана у заяві стягувача інформація про проживання боржника та у виконавчому написі від 23.07.2020р. №14111, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса без перевірки державним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження.

Крім того, зі змісту виконавчого напису №14111 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 23.07.2020р. вбачається, що за кредитним договором №R 051.0059107 від 13.01.2016р. боржником допущено прострочення платежів, однак зазначений договір (що містить зокрема і адресу проживання/перебування боржника) до суду надано не було.

Поряд з цим, пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича від 06.08.2020р. про відкриття виконавчого провадження №6273997, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції №51479 від 18.12.2020р. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви управління, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича від 06.08.2020р. про відкриття виконавчого провадження №62739997.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія 6, офіс 21, м.Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 287, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.