Справа № 280/325/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Справа № 280/325/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БУДМАШ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БУДМАШ» (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. про стягнення виконавчого збору від 11.12.2020, виконавче провадження №50370336 від 03.03.2016;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. ВП №63940202 від 16.12.2020 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 09.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без повідомлення/виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на примусовому виконанні у відповідача перебував наказ Господарського суду Запорізької області від 12.05.2014 №5009/4677/12. 11.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, а 16.12.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі такої постанови про стягнення виконавчого збору. При цьому, позивач вказує на те, що державним виконавцем стягнуто виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від загальної вартості майна, на яке було звернуто стягнення. Позивач вказує на те, що державним виконавцем не було вчинено дій, які б призвели до виконання вимог виконавчого документу у повному обсязі або у частині, а тому відповідач не мав права виносити постанову про стягнення виконавчого збору. Позивач вважає, що положення Закону України від 03.07.2018 №2475-VIII, яким внесено зміни до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», застосовуватись до спірних правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки виконавче провадження відкрито до набрання чинності зазначеним Законом. За таких обставин, позивач вважає, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла до Закону України від 03.07.2018 №2475-VIII, відповідно до якої виконавчий збір стягувався від суми, яка фактично стягнута на користь стягувача. Просить задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.04.2014 по справі №5009/4677/12 вирішено в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», (03150, м.Київ, вул.Горького, буд.127, ідентифікаційний код 00032112) за Кредитним договором №151307К21 від 05.04.2007 р. і Кредитним договором №151311К6 від 22.03.2011 р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151310N2 від 26.07.2010 р., в розмірі 4434398,10 (чотири мільйони чотириста тридцять чотири тисячі триста дев`яносто вісім, 00) доларів США (що еквівалентно 35444144,01 (тридцять п`ять мільйонів чотириста сорок чотири тисячі сто сорок чотири, 01) грн. за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на 16.11.2012 р. 1 долар США = 7,9930 грн.) та 53335215,12 (п`ятдесят три мільйони триста тридцять п`ять тисяч двісті п`ятнадцять, 12) грн. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором №151310Z67 від 30.07.2010 р., а саме: профілакторій, літера А-3, загальною площею 3569,8 кв.м., що розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Набережна, 3, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання зазначеного рішення видано наказ, який пред`явлено до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

03.03.2016 старшим державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №50370336.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем проводились дії щодо примусового виконання зазначеного рішення, що підтверджується наявними матеріалами виконавчого провадження.

10.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення).

Також, 11.12.2020 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №50370336 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, за якою стягнуто з боржника ТОВ «Завод БУДМАШ» виконавчий збір у розмірі 527977,21 грн., який визначено у розмірі 10 відсотків від початкової вартості майна 5 279 773,10 грн.

16.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63940202, з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 11.12.2020 №50370336.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанов про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження, з виконання такої постанови, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове - виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закон №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 ст.27 Закону №1404).

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що за наслідками проведення виконавчих дій реалізувати майно, яке підлягало реалізації за рішенням суду не вдалося, у зв`язку із відсутністю учасників електронних торгів.

В свою чергу, виконавчий документ був повернутий стягувачу, на підставі пункту 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення).

Під час визначення розміру виконавчого збору, державним виконавцем обраховано його суму, як 10 відсотків від початкової вартості майна на електронних торгах 5 279 773,10 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що фактично виконати вимоги виконавчого документу не вдалось, оскільки електронні торги з продажу нерухомого майна не відбулись, а стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення.

Фактично в основу обґрунтування позовних вимог позивачем покладено, те, що до спірних правовідносин повинна застосовуватись редакція статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції до набрання чинності Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, оскільки відкриття виконавчого провадження відбулось до набрання чинності таким Законом.

Так, 28.08.2018 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким у статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у частині другій слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» до 28.08.2018 було визначено, що розмір виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а з 28.08.2020 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню.

Суд зазначає, що положення статті 27 Закону №1404-VІІІ зменшували відповідальність ТОВ «Завод БУДМАШ», як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, з урахуванням того, що зміни внесені Законом №2475-VIII погіршили становище боржника - ТОВ «Завод БУДМАШ», а також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за наказом Господарського суду Запорізької області, суд вважає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 527977,31 грн.

Суд звертає увагу на те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року справа №2540/3203/18.

З огляду на наведене, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

Крім того, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Зазначене дає підстави для висновку, що державний виконавець приймаючи спірну постанову не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Під час ухвалення рішення у даній справі суд враховує правовий висновок ВЕРХОВНОГО СУДУ, який викладений у постанові від 14.05.2020 по справі №640/685/19.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БУДМАШ».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БУДМАШ» (71630, Запорізька область, Василівський район, м.Дніпрорудне, вул.Степова, 10А, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01601, м.Київ, вул.Городецького, 13, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. про стягнення виконавчого збору від 11.12.2020 виконавче провадження №50370336.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 16.12.2020 про відкриття виконавчого провадження №63940202.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БУДМАШ» судовий збір в розмірі 10189,66 грн. (десять тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень 66 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його підписання.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.02.2021.

Суддя І.В. Новікова