Справа № 520/9917/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р.Справа № 520/9917/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року (постановлену суддею Мельниковим Р.В.) по справі № 520/9917/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) щодо не нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року по теперішній час; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріальний відділ обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року по теперішній час; в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць - допустити негайне виконання рішення; зобов`язати відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27.07.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, в якій заявник просила: встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2020 р. у справі № 520/9917/19 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 р. з по момент відновлення виплати пенсії, з урахуванням проведених платежів, однією сумою без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України (від 05.11.2014 р. № 637, від 22.08.2018 р. № 649), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат; звернути рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі № 520/9917/19 в цій частині до негайного виконання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення в порядку ст. 378 КАС України по справі № 520/9917/19 відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального відділу обслуговування громадян м. Харкова (сервісний центр) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 31.10.2019 р. набрало законної сили 03.12.2019 року, у зв`язку з чим 23.12.2019 р. позивачці видано виконавчий лист.

23.12.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, за результатами розгляду якої державним виконавцем 26.12.2019 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.03.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду у сумі 5100 грн. та 30.03.2020 р. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду.

Постановою державного виконавця від 30.03.2020 р. закінчено виконавче провадження № 60937954 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", та вказано, що 30.03.2020 р. до Головного управління Національної поліції у Харківській області підготовлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.03.2020 р. № 747-1093/Н-02/8-2000/20 позивача повідомлено, що на виконання судового рішення по справі № 520/9917/19 їй проведені відповідні нарахування пенсії, доплату за рішенням суду в межах виплат за один місяць нарахованого на грудень 2019 року. Також вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", суми пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

27.07.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини, які обумовили подання вказаної заяви, не є винятковими, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що негайному виконанню підлягають рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, оскільки у справі судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року, тому відсутні підстави для звернення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі № 520/9917/19 в частині до негайного виконання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені ст. 378 КАС України.

Приписами ч. 1, 3 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За наслідком системного аналізу змісту вказаних правових положень колегія суддів зазначає, що виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 281/1820/14-а, у постанові від 16.05.2018 р. у справі № 556/2609/14-а.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звернення з останньою вказано на наявність підстав для встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. по справі № 520/9917/19 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести виплату виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 р. по момент відновлення виплати пенсії, з урахуванням проведених платежів, однією сумою без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України (від 05.11.2014 р. № 637, від 22.08.2018 р. № 649), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не надано будь-яких належних доказів, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення. В той же час, дана заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично пов`язана із зміною суті резолютивної частини рішення суду, оскільки з неї випливає наявність нових позовних вимог, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи.

Стосовно поданої заяви в частині вимоги про встановлення судом способу виконання рішення суду без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 останнім фактично пов`язуються із втратою чинності вказаною постановою, оскільки саме в такому випадку її норми не підлягають застосуванню відповідачем.

Судовим розглядом встановлено, що на момент розгляду даної заяви рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 р. та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 р. справі № 640/5248/19 п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» були визнані протиправними та нечинними.

Також стосовно поданої заяви в частині вимоги про встановлення судом способу виконання рішення суду без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 р. та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 р. у справі № 826/12123/16 пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 та абз. 10 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637 визнано нечинними.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, у разі втрати чинності нормативно-правовим актом, такий нормативно правовий акт не підлягає застосуванню з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, зазначені вимоги позивачки стосовно зобов`язання відповідача провести виплату пенсії без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 та від 22.08.2018 р. № 649 є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані заявником обставини, які обумовили подання вказаної заяви, не є винятковими, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Щодо вимоги про встановлення судом способу виконання рішення суду шляхом виплати пенсії однією сумою суд зазначає наступне.

Спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно.

Отже, оскільки рішення суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії набрало законної сили, то перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні в цій частині заяви.

Щодо частини вимоги про звернення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі № 520/9917/19 в частині до негайного виконання суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби; припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; уточнення списку виборців; усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що негайному виконанню підлягають рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Зі змісту судового рішення у справі встановлено, що судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з березня 2016 року.

З огляду на висновки суду, наведені вище, відсутні підстави для звернення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі № 520/9917/19 в частині до негайного виконання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року по справі № 520/9917/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 19.02.2021 р.