Справа № 520/11184/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р.Справа № 520/11184/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року (ухвалене суддею Зоркіна Ю.В., повний текст якого складено 20.08.2020 р.) по справі № 520/11184/19за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.08.2019, прийняту Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області на підставі акту № 2601/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 30.07.2019 р. про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 15.08.2019, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області на підставі акту № 2601/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 30.07.2019 про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 позов задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.08.2019; визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 15.08.2019.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі № 520/11184/19 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами, проведеної з 03.07.2019 по 23.07.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області, правонаступником якої є Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, складено кт № 2601/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 30.07.2019, висновками якого встановлені наступні порушення: п. 177.2., п.п. 177.4.5 п. 177.4, п.п. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України - завищення витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 3855571,92 грн., в т.ч. за 2017рік на 1783851,05 грн., за 2018 рік на 2071720,87 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 694002,95 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 321093,19 грн., за 2018 рік на суму 372909,76 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України - відсутнє ведення обліку доходів та витрат, відсутня книга обліку доходів та витрат; п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України, п.п. 3.2, п.п. 3.3 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №46/18784 - не надано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку на доходи виплачені фізичним особам-підприємцям; п.п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ - не надано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік; п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - встановлено заниження ЄСБ на загальну суму 248707,80 грн., в т.ч. за 2017 рік на 101277,00 грн., за 2018 рік на 147430,80 грн.; п. 187.1 ст. 187, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України - встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1160235 грн.; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - не складено та не зареєстровано податкову накладну на суму ПДВ 1165936,42 грн.; п. 1.4 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, п. п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, ст. 176 Податкового кодексу України, яким передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом - донараховано військового збору у сумі 57833,58 грн., у т.ч. за 2017 рік на 26757,77 грн., за 2018 рік на 31075,81 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 15.08.2019 (станом на 30.07.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 248707,80 грн.) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №6 від 15.08.2019, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 34998,48 грн. внаслідок порушення п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 248707,80 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.08.2019 та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 15.08.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом встановлено відсутність отримання доходу відповідачем та відсутність підстав для донарахування позивачу єдиного соціального внеску, у зв`язку з чим оскаржувана вимога та рішення контролюючого органу підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України, під доходом слід розуміти - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 № 449, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

Судовим розглядом встановлено, що під час проведення перевірки позивача податковим органом встановлено заниження суми чистого доходу на загальну суму у розмірі 3855571,92 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 1783851,05 грн. та у 2018 році на суму 2071720,87 грн., чим порушено вимоги п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (п. 2.1.1 акту перевірки "визначення загального оподатковуваного доходу") та з урахуванням максимальної величини доходу на який нараховується єдиний внесок визначено базу для розрахунку єдиного внеску у розмірі 1130490 грн., в тому числі за 2017 рік - 460350 грн, за 2018 рік - 670140 грн.

На підставі висновків акту вищевказаної перевірки № 2601/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 30.07.2019 р. контролюючим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення № 6 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення п.п. 177.4.5 п. 177.4, п.п.177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1041004,42 грн. (за податковими зобов`язаннями - 694002,95 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 347001,48 грн.); № 6 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення п. 1.2 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, п.п. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, ст. 176 Податкового Кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 86750,37 грн. (за податковими зобов`язаннями - 57833,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 28916,79 грн.).; № 6 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення ст. 201 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 582968,21 грн.; №6 від 16.08.2019, яким внаслідок порушення п.п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн. з податку па доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати; № 6 від 16.08.2019, яким внаслідок порушення п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового Кодексу України, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн.; № 6 від 16.08.2019, яким внаслідок недотримання вимог п. 187.1 ст. 187, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1450293,75 грн. (за податковими зобов`язаннями - 1160235 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 290058,75 грн.).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішення контролюючого органу №6 від 15.08.2019 , №6 від 15.08.2019 року, №6 від 15.08.2019 року №6 від 16.08.2019 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 по справі № 520/12249/19 вищевказане рішення суду скасовано та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення: № 6 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення п.п. 177.4.5 п. 177.4, п.п.177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1041004,42 грн. (за податковими зобов`язаннями - 694002,95 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 347001,48 грн.);

- № 06 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення п. 1.2 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, п.п. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, ст. 176 Податкового Кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 86750,37 грн. (за податковими зобов`язаннями - 57833,58 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 28916,79 грн.).; № 6 від 15.08.2019, яким внаслідок порушення ст. 201 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 582968,21 грн.; № 6 від 16.08.2019, яким внаслідок недотримання вимог п. 187.1 ст. 187, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1450293,75 грн. (за податковими зобов`язаннями - 1160235 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 290058,75 грн.), прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області на підставі акту № 2601/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 від 30.07.2019 про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду встановлено відсутність отримання доходу позивачем, з якого відповідачем обраховано єдиний внесок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2019 № Ф6 про стягнення з позивача заборгованості з єдиного внеску в сумі 248707,80 грн., є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 п. 3, ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. За донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Таким чином, оскільки судовим розглядом встановлено відсутність підстав для донарахування позивачеві ЄСВ, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесення рішення про застосування штрафних санкцій від 15.08.2019 № 6 за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є протиправним.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року по справі № 520/11184/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 19.02.2021 року