Справа № 308/2064/21
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2064/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
секретаря судового засідання Ковач В.Ю.
представника позивача Іванов С.В.
відповідача - ОСОБА_1 (EL MOKEDDEM MOUNIR).
представника відповідача ОСОБА_2
перекладача Сухіб Аммар Алі.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,-
Позивач Військова частина № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління ДПС України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), о 14 год. 50 хв., 15 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 246 прикордонного знаку, на відстані 500м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
У вказаному позовуі зазначає також, що зазнченими вище діями відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставинвчиненого ним правопорушення.
Позивач вказує на те, що документом, що посвідчує особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), є посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 13.01.2021року. Зазначає у позові, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), навчався у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна», однак, був відрахований за невиконання умов контракту.
Позивач також вказує на те , що на підставі вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органом ДМС було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак, таке рішення відповідач виконати не в змозі оскільки на момент подачі адміністративного позову в нього відсутні грошові кошти, а також відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», в зв`язку з чим, у відповідача відсутня можливість законним шляхом залишити територію України, а тому, буде ухилятись від виконання такого обов`язку.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетину державного кордону України, з навчального закладу ОСОБА_1 (EL MOKEDDEM MOUNIR), відрахований, позивач просить суд затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), з метою забезпечення видворення за межі території України.
Представник відповідача адвокат Стецяк Т.І., подала до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначила про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження факту порушення відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, наявність яких є однією з обов`язкових умов для застосування у даному випадку ч. 1 ст. 289 КАС.
Представник позивача Іванов С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що 17.02.2021 року було прийнято рішення про примусове пловернення ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) до країни походження та подано адміністративний позов про видворення ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) до суду.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що українською мовою не володіє, родичів на території України він немає, проживає в орендованій квартирі та навчається в м. Києві. Наміру порушувати законодавство України та незаконно перетинати кордон він не мав. Зазначив, що на Закарпаття приїхав з міста Києва тільки на вихідні з друзями, і вони мали намір прогулятись по місту, поїхати з другом кататись на лижах, однак, заблукали у лісі та опинились поза встановленими пунктами пропуску з України із Словацькою Республікою . Вказв на те, що навчається на стаціонарному відділенні у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна» та мав намір у майбутньому повернутись на навчання . Про відрахування його з вказаного вузу йому стало відомо 16.02.2021 року від працівників прикордонної служби.
Захисник відповідача ОСОБА_1 (EL MOKEDDEM MOUNIR) - Стецяк Т.І. підтримала доводи викладені у поданих письмових запереченнях. ОСОБА_2 також пояснила, що у порушення вимог ст. 289 КАС України позивачем не надано доказів звернення до суду з позовом про примусове видворення відповідачаМунір ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) та відсутність відомостей щодо скасування посвідки на тимчасове проживання, що свідчить про наявність законних підстав перебування відповідача на території України, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), 14 год. 50 хв., 15 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в районі 246 прикордонного знаку, на відстані 500м до лінії державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб. Документ, що посвідчує особу: посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 . Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) від 15.02.2021 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.02.2021 року, копією постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 8500 гривень.
У судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) на території України навчався, а саме, відповідно до наказу Відкритого міжнародному університеті розвитку людини «Україна» (місце розташування Київ) № 2551-С від 17.12.2020 його було зараховано як студента Підготовчого відділення для іноземців та осіб без громадянства та відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 , термін дії до 01.10.2021 року.
Однак, як встановлено судом, відповідно до наказу № 299-С від 16.02.2021року відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) відраховано з Відкритого міжнародному університеті розвитку людини «Україна», у зв`язку з невиконанням умов договору та направлено відповідне клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України до ЦМУ ДМС України, (лист №21/164 від 16.02.2021 року).
Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2021 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) коштів для виїзду з України не має, українською мовою не володіє на достатньому рівні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, прийнято рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію (ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Виходячи з вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 року № 1, положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.
З контекстного аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Рішенням Управління з питань тимчасового та постійного та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 9931 від 17.02.2021 року відповідачевіМунір ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Таким чином, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) немає, оскільки, його посвідка на тимчасове проживання на території України скасована, родичі на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження відсутні.

Судом також береться до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), усвідомлюючи протиправний характер діяння, обрав незаконний спосіб перетину державного кордону із України в Словацьку Республіку 15.02.2021року , внаслідок чого, своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України.

Тобто, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) ухиляється від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Матеріалами справи також не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 )відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 )та його захисника Стецяк Т.І. щодо законного перебування відповідача на території України не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими під час судового засідання матеріалами справи.

Суд критично оцінює твердження відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 )щодо відсутності наміру незаконним способом перетнути кордон, беручи до уваги значну віддаленість між місцем навчання відповідача у м.Києві та його затриманням у Закарпатській області, а також відсутність доказів у підтвердженням наведених ним обставин.

Зокрема, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) у судовому засіданні зазначив, що він знає про те, що він зарахований на стаціонарне денне навчання та на даний час таке навчання проводиться у вузі, однак, квиток для повернення на навчання до м.Києва він не придбав, оскільки, не знав коли саме повертатиметься на навчання.

Враховуючи вказані обставини з посиланням на докази, а також відсутність підстав, які б давали право відповідачуМунір ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) перебувати на території України, суд вважає, що позовні вимоги є підставними.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) слід затримати з метою забезпечення видворення за межі території України на строк до шести місяців.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Судді Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул