Справа № 638/661/21
Суддя: Поволяєва О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/661/21
Провадження № 2-а/638/99/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 м. Харків

Дзержинський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Поволяєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лаптійчук К.В.,

представника позивача - Докашенко Д. В.,

представник відповідача - Боженов М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просить, з урахуванням остаточних уточнень, скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області серії ЕАН № 3711299 від 26 січня 2021 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 січня 2021 року позивач їхав на своєму автомобілі, державний номерний знак НОМЕР_1 , та приблизно о 10 год. 55 хв. був зупинений працівником поліції. Після перевірки документів позивачу було повідомлено про порушення ПДР України, а саме проїзд на жовтий сигнал світлофора. Працівник поліції не взявши до уваги пояснення та заперечення позивача ухвалив постанову серії ЕАН № 3622036 від 02 січня 2021 року.

26 січня 2021 року відбувся новий розгляд справи інспектором Боженовим М.О. При новому розгляді інспектором пояснення позивача враховані не були, клопотання відхилені та винесено постанову серії ЕАН № 3711299 від 26 січня 2021 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач з вказаною постановою інспектора не згоден та наголошує на невинуватості, з тих підстав, що відеозапис правопорушення зроблено з 30 метрів до світлофора та з такого кута, що неможливо визначити положення транспортного засобу відносно розмітки. У момент ввімкнення жовтого сигналу світлофора позивач був позбавлений можливості зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Зазначає, що постанова серії ЕАН № 3711299 від 26 січня 2021 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недостатністю та недостовірністю доказів, невідповідністю висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача - Докашенко Д.В. зазначив, що докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення є неналежними та недопустимими. Щодо відеозапису з місця події пояснив, що під таким кутом не зрозуміло на який сигнал світлофора позивач перетнув розмітку, додатково зазначив, що світлофор не має цифрового значення зворотньоговідліку, отже неможливо зрозуміти в який момент буде ввімкнено жовтий сигнал світлофора. Посилався на порушення інспектором патрульної поліції ст. 258 КУпАП.

Інспектор роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Боженов М.О. в судовому засіданні надав суду відеозапис з місця події, який був досліджений в судовому засіданні та долучений судом до матеріалів справи, та пояснив, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та при винесенні постанови ним, як посадовою особою Управління патрульної поліції в Харківській області було дотримано вимог чинного законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наданими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 02 січня 2021 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Боженовим М.О. було винесено постанову серії ЕАН № 3622036 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої позивач проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області № Т-8Н/41/14/01-2021 від 16 січня 2021 року вказану постанову було скасовано та справу направлено на новий розгляд інспектору поліції Боженову М.О.

За результатом нового розгляду справи інспектором було винесено постанову серії ЕАН № 3711299 від 26 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої позивач проїхав регульований світлофором пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора. Накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач з даною постановою не погодився, посилався на відсутність доказів, що доводять вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 8.7.3 ґ) ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (далі - Інструкція № 1395)

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до пп. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 с. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Доводи позивача про те, що відеозапис зроблено з 30 метрів до світлофора та з такого кута, що неможливо визначити положення транспортного засобу відносно розмітки, суд оцінює критично та вважає такими, що не відповідають дійсності.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, чітко вбачається, що 02 січня 2021 року о 10 год. 55 хв. транспортний засіб «LexusLX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 , розпочав проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора, який, в момент перетину даним транспортним засобом пішохідного переходу змінився на червоний сигнал світлофора.

ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом та його представник в судовому засіданні не заперечували факт керування 02 січня 2021 року о 10 год. 55 хв. транспортним засобом «LexusLX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме позивачем - ОСОБА_1 .

Позивач посилався на порушення при розгляді інспектором на місці зупинки та при повторному розгляді справи ст. 258 КУпАП, яке на його думку полягало у необґрунтованій відмові працівника поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Суд вважає необґрунтованими дані доводи позивача та його представника, оскільки ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Боженовим М.О. при розгляді справи було дотримано порядок, визначений ст.ст. 222, 258 КУпАП.

Також суд вважає неспроможними доводи позивача та його представника щодо необґрунтованої відмови представника поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що позивач оспорював під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене правопорушення і адміністративне стягнення.

Відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З правового аналізу даної норми вбачається, що складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі, якщо під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особа оспорить допущене правопорушення, не є зобов`язанням уповноваженої особи, зважаючи на що будь-яких порушень з боку відповідача під час винесення постанови судом не встановлено.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме відеозаписом з місця події.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу та про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоячий орган (вищестоячий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд зазначає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, суд зазначає про відсутність у суду першої інстанції правових підстав закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. .77, 243-246, 250, 286КАС України, ст.ст. 222, 251, 288 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Клопотання про поновлення строку для подачі заяви про зміну предмета позову - задовольнити.

Строк для подачі ОСОБА_1 заяви про зміну предмета позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - поновити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Поволяєва