Справа № 520/6547/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 р.Справа № 520/6547/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року (ухвалене суддею Тітовим О.М., повний текст якого складено 10.09.2020 р.) по справі № 520/6547/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ"

до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог, просило: скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 18.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг): за податковими зобов`язаннями 67858 грн., за штрафними санкціями 16964,50 грн; скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 18.06.2019 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загалом на суму 26241,50 грн; скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 18.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств: за податковими зобов`язаннями 3104736 грн., за штрафними санкціями 776184 грн.; скасувати податкове повідомлення - рішення №3 від 01.07.2019 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загалом на суму 26241, 50 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 по справі № 520/6547/19 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 без змін, оскільки вважає дане рішення законним та обґрунтованим.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2021 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено позивача у справі ГУ ДПС у Харківській області () на ГУ ДПС у Харківській області ().

Згідно із ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами, проведеної з 28.03.2019 по 17.04.2019 контролюючим органом, документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, валютного та іншого законодавства - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, складено Акт №1406/20-40-14-01-08/36225437 від 24.04.2019.

Висновками вказаного Акту встановлені порушення ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ", а саме: пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 138.2 ст. 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на прибуток всього у сумі 3104 736 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 796 844 грн., за 2017 рік в сумі 1 584 311 грн., за 1 квартал 2018 року в сумі 7 630 грн., за 2 квартал 2018 року в сумі 3 196 грн., за 3 квартал 2018 року в сумі 2 352 грн., за 4 квартал 2018 року в сумі 710 404 грн; п. 185.1 ст. 185, п. 194.1 ст. 194, п. 193.1 ст. 193, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 67 858 грн., в тому числі по періодам: за вересень 2016 року на суму 4 050 гри., за жовтень 2016 року на суму 3 750 грн., за листопад 2016 на суму 1 708 грн., за грудень 2016 року на суму 5 867 грн., за березень 2017 року на суму 1 817 грн., за квітень 2017 року на суму 5 008 грн., за травень 2017 року на суму 4 117 грн., за червень 2017 року на суму 2 300 грн., за липень 2017 року на суму 3 508 грн. за серпень 2017 року на суму 3 392 грн., за вересень 2017 року на суму 2 558 грн., за жовтень 2017 року на суму 2 817 грн., за листопад 2017 року на суму 2 133 грн., за грудень 2017 року на суму 4 100 грн., за лютий 2018 року на суму 1 983 грн., за березень 2018 року на суму 2 800 грн., за квітень 2018 року на суму 1 583 грн., за травень 2018 року на суму 2 383 грн., за червень 2018 року на суму 1 717 грн., за серпень 2018 року на суму 3183 грн., за вересень 2018 року на суму 1483 грн., за жовтень 2018 року на суму 1 417 грн., за листопад 2018 року на суму 2 217 грн., за грудень 2018 року на суму 1 967 грн; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: встановлено порушення терміну реєстрації до від 1 до 15 днів на суму ПДВ 49,03 грн.; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого платник податків не складав в установлені терміни і не реєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму послуг з транспортування пацієнтів із залученням спеціалізованого автомобіля швидкої медичної допомоги за ставкою 20%, чим порушило п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, а саме: всього в сумі 52 483 грн., в тому числі по періодам: за березень 2017 року на суму 1817 грн., за квітень 2017 року на суму 5 008 грн., за травень 2017 року на суму 4117 грн., за червень 2017 року на суму 2 300 грн., за липень 2017 року на суму 3 508 грн., за серпень 2017 року на суму 3 392 грн., за вересень 2017 року на суму 2 558 грн., за жовтень 2017 року на суму 2817 грн., за листопад 2017 року на суму 2 133 грн., за грудень 2017 року на суму 4 100 грн., за лютий 2018 року на суму 1983 грн., за березень 2018 року на суму 2800 грн., за квітень 2018 року на суму 1583 грн., за травень 2018 року на суму 2 383 грн., за червень 2018 року на суму 1717 грн., за серпень 2018 року на суму 3183 грн., за вересень 2018 року на суму 1 483 грн., за жовтень 2018 року на суму 1 417 грн., за листопад 2018 року на суму 2217 грн., за грудень 2018 року на суму 1967 грн.; пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України № 4 від 13.01.2015р. "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № З ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" за 1 квартал 2017 року та 1 квартал 2018 року; ч. ч. 1.1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ: підприємством занижено базу нарахування єдиного внеску на 554,32 грн. за лютий 2018 року по працівнику ОСОБА_1 , яку платником було самостійно відкориговано у квітні 2018 року; підприємством занижено базу нарахування єдиного внеску за березень 2018 року на 695,65 грн. по працівнику ОСОБА_2 та на 314,86 грн. по працівнику ОСОБА_1 , яку платником було самостійно відкориговано у квітні 2018 року; підприємством занижено базу нарахування єдиного внеску за червень 2018 року на 367,41 грн., яку платником було самостійно відкориговано у липні 2018 року (донарахування до мінімальної заробітної плати); неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, що призвело до нарахувань єдиного внеску; п.2.1 ст.6 розділу II, п.п.1.1 п.1 ст.7 та ч.5 ст.8 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ: підприємством занижено суму єдиного внеску на 121,95 грн. за лютий 2018 року по працівнику ОСОБА_1 , яку платником було самостійно відкориговано у квітні 2018 року; підприємством занижено суму єдиного внеску за березень 2018 року на 53,04 грн. по працівнику ОСОБА_2 та на 69,27 грн. по працівнику ОСОБА_1 , яку платником було самостійно відкориговано у квітні 2018 року; підприємством занижено суму єдиного внеску за березень 2018 року на 100,00 грн., яку платником було самостійно відкориговано у травні 2018 року (виправлення помилки по ОСОБА_2 ); підприємством занижено базу нарахування єдиного внеску за червень 2018 року на 80,83 грн., яку платником було самостійно відкориговано у липні 2018 року (донарахування до мінімальної заробітної плати).

На підставі вищевказаних висновків, відповідачем були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № 1 від 18.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств: за податковими зобов`язаннями 3104736 грн., за штрафними санкціями 776184 грн.; № 1 від 18.06.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг): за податковими зобов`язаннями 67858 грн., за штрафними санкціями 16964,50 грн.; № 1 від 18.06.2019 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загалом на суму 26241,50 грн.; № 3 від 01.07.2019 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загалом на суму 26241,50 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно із пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Судовим розглядом встановлено, що за умовами договору лізингу №30-07-2010 від 30.07.2010 (п.1.1) Hemo Medika Services, S.r.o. (Лізингодавець) придбав у власність та передав у лізинг ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" (Лізингоодержувач) магнітно-резонансний томограф MAGNTON CI-System загальною вартістю 784646,40 євро. Вказане підтверджується актом приймання передачі від 31.08.2010 (Додаток №2 до договору №30-07-2010).

Відповідно п. 4.1., 4.2., 9.1 вказаного Договору №30-07-2010, лізинговий платіж складає 13077,44 євро, щомісячно. Загальна сума лізингових платежів складає 784646,40 євро. Договір діє до 30.07.2015.

09.07.2015 Сторони погодили продовжити дію договору №30-07-2010 до 30.07.2018 (додаткової угоди №2 від 09.07.2015).

12.07.2017 на підставі акта про набуття права власності на обладнання (Додаток №4 до Договору № 30-07-2010) Позивач набув права власності на магнітно-резонансний томограф MAGNTON CI-System.

За умовами договору лізингу №01-04-2010 від 31.03.2010р. (п.1.1) Hemo Medika Services, S.r.o. (Лізингодавець) придбав у власність та передав у лізинг ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" (Лізингоодержувач) рентгенівський комп`ютерний томограф Somatom Definition AS загальною вартістю 864000 євро. Вказане підтверджується актом приймання передачі від 13.05.2010 (Додаток №2 до договору №01-04-2010).

Відповідно п. 4.1.,4.2., 9.1. вказаного Договору №01-04-2010, лізинговий платіж складає 14400 євро, щомісячно. Загальна сума лізингових платежів складає 864000 євро. Договір діє до 06.05.2015. Згідно із умовами додаткової угоди № 2 від 05.05.2015,сторони погодили продовжити дію договору №0 1-04-2010 до 06.05.2018.

12.10.2017 на підставі акту про набуття права власності на обладнання (Додаток №4 до Договору №01-04-2010) Позивач набув права власності на рентгенівський комп`ютерний томограф Somatom Definition AS.

Судом встановлено, що зобов`язання по вказаним лізинговим договорам були виконанні належним чином, шляхом сплати загальної суми лізингових платежів, а саме: за договором №30-07-2010 від 30.07.2010 загальна сума лізингових платежів 784646,40 євро, тобто 7858505,97 грн. на дату поставки та 10627540,51 грн. на дату нарахування лізингових платежів; за договором №01-04-2010 до 06.05.2018 загальна сума лізингових платежів 864000 євро, тобто 9070146,72 грн. на дату поставки та 10920615,88 грн. на дату нарахування лізингових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість томографів за ціною договору, що визначена в Євро не змінювалася, проте, їх вартість, визначена в гривні, збільшилась за рахунок зростання курсу валюти на дату нарахування лізингових платежів у валюті євро за курсом НБУ, загалом по двом договорам, на 4619503,67 грн.

Таким чином, оприбуткування збільшення вартості основних засобів виникла, у зв`язку з виникненням різниці між поточними зобов`язаннями та загальними зобов`язаннями по фінансовій оренді в сумі 4619503,67 грн., що підтверджується переходом в 2017 році у власність ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" зазначених вище томографів.

Таким чином відсутнє заниження позивачем сум податкових зобов`язань по податку на прибуток, та викладені в Акті перевірки, що оприбуткування по рахунку Машини та обладнання збільшення вартості основних засобів на суму 4 619 503,67 грн. свідчить про набуття ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" активу без будь-яких первинних документів, оскільки надані до перевірки договори лізингу №01-04-2010 від 31.03.2010 та №30-07-2010 від 30.07.2010 підтверджують лише намір проведення договірних операцій.

Судовим розглядом встановлено, що 03.01.2016 р. між ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" та ФОП ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу №01/16.

На виконання зазначеного договору згідно видаткових накладних (п. 1.1. Договору) ФОП ОСОБА_3 (Продавець) поставив у власність ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" (Покупець) витратні матеріали для друку рентгенологічних зображень після сканування: плівка блакитна DirectVista, плівка непрозора, плівка прозора блакитна у період з 13.01.2016 по 22.10.2018 на 1525400 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору №01/16 оплата товару здійснюється на умовах передоплати, або за погодженням сторін.

Позивач оплатив поставлений товар на суму 1525400 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Договір купівлі-продажу № 01/16 від 03.01.2016 та видаткові накладні, складені на підтвердження здійснення вказаної господарської операції, були підписані уповноваженими представниками сторін, повноваження яких були перевірені та належним чином підтверджені на момент їх здійснення.

Зазначена господарська операція повністю відповідає меті діяльності ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" та спрямована на настання реальних юридичних наслідків.

Так, в акті перевірки контролюючим органом підтверджено використання вищевказаного матеріалу для друку зображень рентгенологічних обстежень, які проводить позивач. Відповідач засвідчує надання до перевірки відповідних актів списання товарно-матеріальних цінностей.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в Акті відсутні будь-які зауваження контролюючого органу щодо наявності дефектів форми або змісту первинних документів або інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, на підставі яких сформовані показники податкової звітності ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" за період, що перевірявся.

Щодо доводів апелянта, що ФОП ОСОБА_3 не здійснював постачання товару ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ", оскільки відсутні сертифікати якості та товарно-транспортних накладні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Документи, які підтверджують походження товару, а саме сертифікати (свідоцтва, ТУ тощо) жодним чином не фіксують здійснення господарської операції та не можуть свідчити про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства. Крім того, сертифікат якості - документ добровільний, та до того ж, супровідний, а тому постачальник не зобов`язаний надавати копію сертифіката якості.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що сертифікати якості не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 22.05.2020 р. (справа № 804/9510/15).

Судовим розглядом встановлено, що умовами договору купівлі-продажу №01/16 від 03.01.2016 (п. 4.1.) за згодою сторін поставка товару здійснюється за адресою Покупця (ТОВ "Гемо Медика Харків"), засобами та за рахунок Продавця (ФОП ОСОБА_3 ).

На виконання зазначених умов договору, поставка та отримання товару за спірними господарськими операціями відбувалися за адресою ТОВ "Гемо Медика Харків": АДРЕСА_1 , силами і за рахунок Постачальника. Приймання плівки за видатковими накладними здійснювалося директором ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 та переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (Додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207), якщо товар, що перевозиться ще є власністю постачальника, то ТТН виписувати не потрібно.

В листі від 19.02.2018 №654/6/99-99-14-03-03-15/ІПК Державна фіскальна служба зазначає, що складена у випадках, передбачених законодавством, товарно-транспортна накладна: підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів; та є одним із додаткових документальних свідчень реальності здійснення господарської операції з поставки товарів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Крім того, відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені вище обставини свідчать про необґрунтованість висновків контролюючого органу про нереальність господарської операції з купівлі-продажу товарів, а відповідно прийняте на їх підставі рішення підлягає скасуванню.

Щодо висновку відповідача, викладеному в акті перевірки про заниження ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" суми доходів та відповідно фінансових результатів до оподаткування за рахунок віднесення загальновиробничих витрат на заміну запасних частин до собівартості реалізованих послуг, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зазначеного висновку ревізор-інспектор дійшов внаслідок неправомірного та/або помилкового визнання витрат, понесених позивачем на заміну у Томографі комп`ютерному Somatom рентгенівських трубок Tube assembly Straton MX P46 та Straton MX P загалом на суму 7290527 грн., капітальними інвестиціями.

Судовим розглядом встановлено, що в періоді, що перевірявся, позивачем здійснювались і інші ремонти, про що було повідомлено відповідача у відповіді на запит № 56 від 15.04.2019 та доданих документів, і які відповідач не визнав капітальними інвестиціями.

Доводи апелянта, викладені в акті про те, що термін корисного використання вказаного томографу комп`ютерного Somatom закінчився у травні 2015 року і зазначений ремонт продовжив термін корисного використання основного засобу на п`ять років, тобто до 2020 року, не підтверджено належними доказами.

04.06.2019 р. позивачем були подані заперечення на Акт №1406/20-40-14-01-08/36225437 від 24.04.2019 р., до яких були долучені копії відповідних рішень постійно діючої комісії, створеної для огляду та введення в експлуатацію основних засобів, оформлених відповідними протоколами та наказами. Згідно вказаних документів, строк корисного використання повністю замортизованого томографу комп`ютерного Somatom з травня 2015 року продовжувався щороку до 31.12.2018, однак не більше ніж на 1 рік за раз. Продовження строку корисного використання не більше, ніж на рік, зумовлено ступенем загального зносу основного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи заміна запчастин була вимушеною у зв`язку з тим, що останні виходили з ладу, проте це не призводило до зростання очікуваного терміну корисного використання Томографу комп`ютерного Somatom.

Згідно із п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 р. № 92 (далі Положення), об`єкт основних засобів - це закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою.

Пунктом 14 Положення, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

Відповідно до п. 31 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів затверджених Наказом Міністерства фінансів України 30.09.2003 №561, підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням та ремонтом об`єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством.

Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

Відповідно до п. 15 Положення, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Крім того, п. 32 вказаних Методичних рекомендацій, яким також визначено, що витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Пунктом 29 Методичних рекомендацій передбачено, що рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.

Керуючись п. 2.1 розділу II Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 № 635 підходи до віднесення витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта основних засобів, до первісної вартості або витрат звітного періоду ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" визначило Наказом "Про облікову політику підприємства" № 1-оп від 01.01.2016 р.

Таким чином, вказані заміни були способом підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання.

Щодо висновку про завищення сум амортизації основних засобів або нематеріальних активів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що строк корисного використання основних засобів продовжувався: на "Томограф компьют. Somatom": з 13.05.2015 по 31.12.2016 (наказ №13/05-15-О3 від 13.05.2015); з 31.12.2016 по 31.12.2017 (наказ №31/12-16-О3 від 31.12.2016); з 31.12.2017 по 31.12.2018 (наказ №31/12-17-О3 від 31.12.2017). На "Томограф магн.-рез. Magnetom": з 31.08.2015 по 31.12.2016 (наказ №31/08-15-О3 від 31.08.2015); з 31.12.2016 по 31.12.2017 (наказ №31/12-16-О3 від 31.12.2016); з 31.12.2017 по 31.12.2018 (наказ №31/12-17-О3 від 31.12.2017).

Згідно із п. 23 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 № 92, нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством/установою (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації.

Таким чином, віднесення сум амортизації у розмірі 4619503,67 грн. по основним засобам, з яких: 2 274 485,57 грн. по "Томограф компьют. Somatom", 2 345 018,10 грн. по "Томограф магн.-рез. Magnetom", до складу собівартості реалізованих послуг у вигляді сум амортизації в повному розмірі в 2017 року зумовлено тим, що строк корисного використання зазначених томографів був встановлений в один рік. Зазначене підтверджується наказами, які містяться в матеріалах справи.

Щодо висновків відповідача про заниження сум податкових зобов`язань по податку на додану вартість, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що в період, який перевірявся, ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" було укладено ряд договорів з КНП "МКЛ №13" ХМР (02003770), КНП "МБЛ №18" ХМР (02003511), КНП "МКБЛ № 25" ХМР, КНП "МКБЛ № 17" ХМР (02003787), КНП "МКДЛ №16" ХМР (24660907) про надання медичних послуг (послуг з обстеження хворих шляхом проведення комп`ютерної та магнітно-резонансної томографії), конкретний перелік послуг, що надавалися, зазначений у відповідних Специфікаціях.

Предметом вказаних договорів є виключно медичні послуги. Специфіка зазначених послуг полягає в тому, що послуга має надаватися важкохворим пацієнтам, а тому обов`язковою складовою надання послуги є супроводження пацієнта кваліфікованим медичним персоналом весь період здійснення томографії, включаючи переміщення пацієнта з лікувального закладу до закладу, в якому здійснюється обстеження, і назад.

Зазначені послуги не мають спільного з послугами транспортування, оскільки послуга вважається наданою належним чином лише у випадку проведення відповідного обстеження, а не переміщення з одного пункту в інший.

Відповідно, показники заниження податку на додану вартість на суму 67858 грн., які стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень №1 від 18.06.2019 та №1 від 18.06.2019, є припущеннями відповідача, що не може бути підставою для винесення відповідних рішень.

Згідно із інформації, розміщеної на офіційному сайті ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ", позивач може, за необхідності, окремо надати послуги транспортування. Вказана послуга не є медичною послугою та оподатковується в загальному порядку, що також встановлено відповідачем в акті перевірки.

Відповідно, ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" цілком правомірно не нарахувало податок на додану вартість на послуги, надані на виконання договорів, укладених з зазначеними вище медичними закладами, оскільки вони є послугами медичного характеру, які звільняються від оподаткування ПДВ.

Отже, враховуючи викладене, ТОВ "ГЕМО МЕДИКА ХАРКІВ" обґрунтовано було віднесено до складу витрат на збут транспортні витрати, з урахуванням ПДВ, та не були нарахуванні податкові зобов`язання по ПДВ.

Таким чином, сума фінансового результату до оподаткування та суми податкових зобов`язань по ПДВ не були занижені в результаті обчислення цих послуг.

Крім того висновками економічної експертизи № 22705 Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, -не підтверджуються висновки Акту перевірки № 1406/20-40-14-01-08/36225437 від 24.04.2019, в частині: заниження суми податкових зобов`язань по податку на прибуток всього у сумі 3083586 грн; заниження суми податкових зобов`язань по податку на прибуток у сумі 21150 грн; заниження суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 67858 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року по справі № 520/6547/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 19.02.2021 року