Справа № 240/447/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/447/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Корнєєва М.М. від 28 грудня 2020 року ВП №62167168 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Корнєєва М.М. від 28 грудня 2020 року ВП №62167168 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскільки судове рішення у справі №240/11204/19 фактично виконано в повному обсязі - на виконання судового рішення здійснено ОСОБА_1 перерахунок та призначення пенсії в основному розмірі 82% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням проведених виплат, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу на боржника в сумі 5100 грн.

13 січня 2021 року судом винесено ухвалу про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін на 17 лютого 2021 року на 15:00 та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

5 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що 5 червня 2020 року на адресу відділу від боржника надійшов лист в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомляє, що на виконання рішення адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №240/11204/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок та призначення пенсії у основному розмірі 82 відсотки сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням проведених виплат (а.с.33-35).

На виконання рішення суду з 1 січня 2020 року виплата пенсії проводиться в перерахованому розмірі (а.с.33-35).

Оскільки, вищевказане рішення суду набрало законної сили 26 грудня 2019 року доплата за період з 26 грудня 2019 року до 31 грудня 2019 року у розмірі 194,86 грн зарахована на рахунок пенсіонера у січні 2020 року, а за період з 1 січня 2016 року до 25 грудня 2019 року у розмірі 48131,54 грн буде проведена відповідно до вищезазначеного Порядку після виділення коштів на її фінансування з Державного бюджету, а отже Головним управлінням Пенсійного фонду безпідставно не виконується судове рішення в розмірах визначених судом (а.с.33-35).

Представник позивача у судовому засіданні 17 лютого 2021 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві. Пояснив, що виплата пенсії ОСОБА_1 буде здійснена згідно з Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 р. за № 1189/32641 (далі - Постанова №20-1). На підставі наведеного, позивач посилається на повне і вчасне виконання ним рішення суду у справі №240/11204/19 від 25 листопада 2019 року та, як наслідок, протиправність винесеної ВПВР постанови. Подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.84).

Представник відповідача у судовому засіданні 17 лютого 2021 року проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, що викладені у відзиві на адміністративний позов. Подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.85).

З врахуванням наданих представниками сторін пояснень, суд вирішив подальший розгляд справи проводити у порядку письмового провадження за клопотанням сторін.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

При перерахунку пенсії позивача із 1 січня 2016 року Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області визначено основний розмір пенсії із розрахунку 70% грошового забезпечення.

Не погодившись із таким перерахунком ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії у основному розмірі 82 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням проведених виплат.

Після набрання рішенням суд законної сили позивачу видано виконавчий лист про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат (а.с.38).

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження №62167168 з примусового виконання виконавчого листа №240/11204/19 від 15 січня 2020 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 82 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 (а.с.39).

5 червня 2020 року на адресу відділу від боржника надійшов лист в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомляє, що на виконання рішення адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №240/11204/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок та призначення пенсії у основному розмірі 82 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням проведених виплат (а.с.43).

На виконання рішення суду з 1 січня 2020 року виплата пенсії проводиться в перерахованому розмірі (а.с.43).

Оскільки, вищевказане рішення суду набрало законної сили 26 грудня 2019 року доплата за період з 26 грудня 2019 року до 31 грудня 2019 року у розмірі 194,86 грн (а.с.5) зарахована на рахунок пенсіонера в січні 2020 року, а за період з 1 січня 2016 року до 25 грудня 2019 року у розмірі 48131,54 грн буде проведена після виділення коштів на її фінансування з державного бюджету (а.с.43).

У зв`язку із відсутністю у матеріалах виконавчого провадження підтвердження виконання боржником рішення суду, державний виконавець вживав передбачених законом заходів з метою примусового виконання рішення суду.

28 грудня 2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Корнєєвим М.М. винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року (а.с.10).

Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1-2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 та частини 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою (далі - Порядок №649).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) та Порядком №649.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі статтею 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання рішення суду.

Як встановлено судом, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №240/11204/19 виконано частково, зокрема за період з 26 грудня 2019 року до 31 грудня 2019 року у розмірі 194,86 грн зараховано на рахунок пенсіонера у січні 2020 року.

При цьому сума боргу за період з 1 січня 2016 року до 25 грудня 2019 року у розмірі 48131,54 грн ОСОБА_1 позивачем не виплачена із посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року (далі - Порядок №649).

Суд зазначає, що Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з пунктом 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Та згідно з пунктами 3, 6, 7 Постанови «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою» №20-1 від 26 вересня 2018 року у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень":

на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою;

про стягнення коштів.

Наказом керівника органу Пенсійного фонду України визначаються відповідальні особи, які здійснюють облік рішень у реєстрі (далі - відповідальна особа), у кількості не менше двох осіб з числа працівників, які відповідно до розподілу службових повноважень мають право доступу до автоматизованих засобів та баз даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ).

Доступ до відомостей реєстру надається працівникам Пенсійного фонду України та його територіальних органів, якщо це передбачено їх посадовими інструкціями або потрібно для виконання дорученої їм роботи, а також членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно до пункту 7 Порядку №649.

Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Якщо на дату внесення інформації стягувач перебуває на обліку в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України, який не є боржником, інформацію до реєстру вносить відповідальна особа цього органу з урахуванням матеріалів пенсійної справи стягувача та наявного у ній рішення суду.

Як встановлено судом, до матеріалів справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на підтвердження виконання рішення суду у справі №240/11204/19 долучено довідку про доходи ОСОБА_1 за період грудень 2019 року - січень 2021 року (а.с.78), довідку про відсутність коштів, що передбачені на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду по ГУ ПФУ в Житомирській області за 2020 рік (а.с.79), відомості про бюджет ГУ ПФУ в Житомирській області на 2020 рік (а.с.80-81), копію довідки про здійснення виплат пенсії на рахунок ОСОБА_1 (а.с.83), витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.82), з якого вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №240/11204/19 здійснено перерахунок, а виплату за рішенням включено до відповідного реєстру за №56458, у графі - інформація про стан виконання рішення суду вказано, що період за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення суду з 1 січня 2016 року до 25 грудня 2019 року, що свідчить про вчинення позивачем дій, зазначених у пункті 5 Порядку №649 або пункту 7 Постанови №20-1, зокрема внесення інформації до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, тобто до відкриття виконавчого провадження (а.с.82).

Суд зазначає, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Також, суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до частин 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат в Управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що невиконання судового рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині невиплати суми боргу за період з 1 січня 2016 року до 25 грудня 2019 року в сумі 48131,54 грн через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Висновки суду зроблені у даній справі відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №754/3105/19, від 27 лютого 2018 року у справі №0640/3719/18, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14.

Так, згідно наведених постанов невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №240/11204/19 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за невиконання рішення суду від 25 листопада 2019 року у виконавчому провадженні ВП №62167168 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, тому позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області мають бути задоволені.

Враховуючи, що у даній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як державна установа, що звертається до суду за захистом порушеного права, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (майдан Соборний, 1, м.Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Корнєєва М.М. від 28 грудня 2020 року ВП №62167168 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 2270 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін