Справа № 420/11309/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - за паспортом

Михайлін О.Є.- за ордером

відповідач: Клочко Н.А. - за Витягом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправним та скасування наказу від 16.10.2020 року №68-дв, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 26 жовтня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправним та скасування наказу від 16.10.2020 року №68-дв про звільнення позивача з посади заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за перевищення службових повноважень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 28 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працював на посаді заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020 за № 68-дв, позивача звільнено з посади за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає зазначений наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Так, відповідно до висновку дисциплінарної комісії з метою отримання виконавчих проваджень АСВП 62277790, 62279743, 62617537 саме собі на виконання, заступник начальника відділу ОСОБА_1 05.06.2020р. та 20.07.2020р. шляхом втручання в Систему включив себе до автоматичного розподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців Відділу та всупереч пункту 5 розділу ІІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 N9 2432/5 змінив встановлений коефіцієнт; заступником начальника Відділу ОСОБА_1 28.02.2020р. в Системі використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису, всупереч пункту 18 розділу Ш Положення здійснено ручну передачу АСВП № 61420349 від державного виконавця Франчук М.А. собі на виконання.

Позивач вважає, що такі висновки Дисциплінарної комісії не відповідають дійсності та є наслідком неналежного відношення її членів до своїх обов`язків та їх небажання встановлювати реальні фактичні обставини у вищевказаних виконавчих провадженнях, оскільки дисциплінарною комісією не досліджено чому саме позивач особисто здійснював реєстрацію в Системі, дисциплінарною Комісією не надано жодної оцінки пояснювальній записці позивача від 08.09.2020 року, в матеріалах дисциплінарної справи відсутні докази втручання у роботу Автоматизованої системи виконавчих проваджень, не було проведено службове розслідування стосовно позивача.

Також позивач звернув увагу, що висновки Дисциплінарної комісії про тривале відключення ОСОБА_1 від авторозподілу, здійснене начебто ним особисто, не відповідає дійсності, оскільки позивачем за дорученням начальника Відділу було лише забезпечено реєстрацію в Системі вхідних документів (механічне заповнення відомостей про виконавчий документ, сторін виконавчого провадження та інших даних) через неможливість це здійснити відповідальним за діловодство працівником, що підтверджується доповідною запискою на ім`я начальника Відділу згідно резолюції на якій, ОСОБА_1 доручено усунути проблеми доступу до мережі Інтернет, в зв`язку з чим було забезпечено роботу Системи шляхом використання власного комп`ютера та телефона в якості модему.

Позивач звернув увагу, що заступник начальника Відділу має право здійснювати окремі функції спеціаліста-діловода, в тому числі, маючи повноваження реєстратора Системи, вносити в неї достовірні відомості (про виконавчий документ, сторін виконавчого провадження та інших даних), не втручаючись в її роботу, жодних скарг від сторін виконавчих проваджень - не надходило, а те, що Система розподілила виконавчі провадження № 62277790, 617537 саме на позивача не є свідченням втручання в її роботу, виконавче провадження № 61420349, зареєстроване позивачем взагалі було розподілено на Франчук М.А .

Також, позивач зауважив, що відповідно до п. 8 розділу 3 посадової інструкції Позивача (додаток 4 до позову), заступник начальника Відділу забезпечує виконання посадових обов`язків начальника Відділу у період його відсутності. Так, 28.02.2020р. позивач виконував обов`язки начальника Відділу, оскільки останній переобував у відпустці згідно з наказу № 442-в від 27.02.2020р. та згідно з доповідною запискою спеціаліста діловода, на ім`я в.о. начальника ОСОБА_1 - у Відділі було відсутнє підключення до Системи, а тому позивач особисто зареєстрував виконавче провадження, яке було автоматично розподілено Системою на Франчук М.А. , однак у зв`язку з неможливістю нею відкрити виконавче провадження, позивач прийняв рішення про його передачу собі на виконання.

Таким чином, позивач вважає, що дії щодо передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця іншому здійснені у відповідності до вимог частини четвертої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» та Положення про АСВП.

Крім того, позивач зазначив, що були допущені процедурні порушення, що свідчать про неповноту та необ`єктивність дисциплінарного провадження. Так, Дисциплінарна комісія розглянула ще несформовану справу, оскільки розгляд матеріалів відбувся 07.10.2020 року, згідно з опису справа сформована 09.10.2020 року. Також справа сформована з порушенням 20 денного строку, встановленого п. 27 Порядку № 1039, та розгляд справи здійснено за відсутності позивача, незважаючи на повідомлення позивача від 01.10.2020 року про перебування на лікарняному та подачі клопотання про витребування доказів.

Позивач вважає, що звільнення може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що державний службовець вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, тобто звільнення за перевищення службових повноважень має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Позивач вважає зазначений наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

До суду 16 листопада 2020 року (вхід. № ЕП/21228/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 62277790 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 6890 гривень та в ході виконання перевірки встановлено, що з метою отримання зазначеного виконавчого провадження собі на виконання, заступник начальника Відділу ОСОБА_1 , 05.06.2020, о 11:02 год., шляхом втручання в Автоматизовану систему виконавчих проваджень (далі - Система), включив себе до автоматичного розподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців Відділу та всупереч пункту 5 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення про АСВП) змінив встановлений коефіцієнт, в подальшому ОСОБА_1 , у порушення вимог пункту 1 розділу II Положення про АСВП, особисто зареєстрував в Систему виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 6890 грн.

Відповідач зазначив, що після тривалого відключення себе від автоматичного розподілу з урахуванням встановленого коефіцієнта та кількості виконавчих проваджень, відповідно до пункту 2 розділу ІП Положення про АСВП Система того ж дня о 11:13 год. розподілила виконавчий лист саме на заступника начальника Відділу ОСОБА_1 . Після чого, шляхом втручання в Систему, того ж дня о 11:38 год. ОСОБА_1 відключив себе від автоматичного розподілу виконавчих проваджень. В подальшому, того ж дня о 12:32 год. ОСОБА_1 зареєстрував в Системі виконавче провадження (далі - ВП) № 62279743 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 17 204 203, 90 грн та на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене, яке і перебуває у ОСОБА_1 , випадки втручання в Систему ОСОБА_1 є непоодинокими, оскільки аналогічні дії були вчинені і у ВП № 62617537, сума яких підлягає стягненню 1 762 830, 00 грн.

Також відповідач зазначив, що вибірковою перевіркою встановлено факт безпідставної передачі виконавчого провадження між державними виконавцями Відділу, а саме: ОСОБА_1 28.02.2020 в Системі, використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису, всупереч пункту 18 розділу III Положення, здійснено ручну передачу АСВП 61420349 від державного виконавця Франчук М.А. собі на виконання, сума стягнення по АСВП складає 201 695,16 грн., а тому Комісія за результатами перевірки дійшла висновку про необхідність звернення до начальника Управління юстиції Дудіна Т.М. для ініціювання дисциплінарного провадження відповідно до статей 64,65 Закону України «Про державну службу» з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку щодо можливого недотримання чинного законодавства, зокрема, заступника начальника Відділу ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач зазначив, що за результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного МРУМЮ ОСОБА_1 , Дисциплінарною комісією вбачається наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 7 частиною другою статті 65 Закону № 889-VIIІ, а тому Дисциплінарна комісія 07.10.2020 року надала пропозицію щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби.

Позивачем, в свою чергу, подано відповідь на відзив (вхід. № 49781/20 від 23.11.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачем подані заперечення (вхід. ЕП/23728/20 від 08.12.2020 року), відповідно до яких відповідач наполягав на своїх запереченнях.

Ухвалою від 24 грудня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 26 січня 2021 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 24 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 08 лютого 2021 року на 14 годину 00 хвилин.

Позивач та представник позивача на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступні слова присутніх учасників справи, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Суд встановив, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2020 № 1907/7 «Про проведення перевірки в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» здійснено перевірку стану дотримання законодавства в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Управління юстиції та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області.

Також, суд встановив, що відповідно до протоколу засідання комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції Міністерства юстиції України від 14 серпня 2020 року встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 62277790 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 6890 гривень та встановлено, що з метою отримання зазначеного виконавчого провадження собі на виконання, заступник начальника Відділу ОСОБА_1 , 05,06.2020 року о 11:02 год., шляхом втручання в Автоматизовану систему виконавчих проваджень включив себе до автоматичного розподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців Відділу та всупереч пункту 5 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 № 2432/5 змінив встановлений коефіцієнт. У подальшому ОСОБА_1 , у порушення вимог пункту 1 розділу II Положення про АСВП, особисто зареєстрував в Систему виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 6890 грн. Після тривалого відключення себе від автоматичного розподілу з урахуванням встановленого коефіцієнта та кількості виконавчих проваджень, відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення про АСВП Система того ж дня о 11:13 год. розподілила виконавчий лист саме на заступника начальника Відділу ОСОБА_1 . Після чого, шляхом втручання в Систему, того ж дня о 11:38 год. ОСОБА_1 відключив себе від автоматичного розподілу виконавчих проваджень. ОСОБА_1 здійснював внесення до системи недостовірних відомостей, а саме, визначав себе державним виконавцем на виконання рішень Європейського суду з прав людини, хоча пункт 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5, чітко визначає підвідомчість таких рішень відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В подальшому, того ж дня о 12:32 год. ОСОБА_1 зареєстрував в Системі виконавче провадження № 62279743 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 17 204 203, 90 грн. та на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене, яке і перебуває у ОСОБА_1 . Випадки втручання в Систему ОСОБА_1 є непоодинокими, оскільки аналогічні дії були вчинені і у ВП № 62617537, сума яких підлягає стягненню 1 762 830, 00 грн.

Також вибірковою перевіркою встановлено факт безпідставної передачі виконавчого провадження між державними виконавцями Відділу, а саме: ОСОБА_1 28.02.2020 в Системі використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису, всупереч пункту 18 розділу III Положення, здійснено ручну передачу АСВП 61420349 від державного виконавця Франчук М.А. , собі на виконання, сума стягнення по АСВП складає 201 695,16 грн.

Відповідно до п. 5 5 резолютивної частини Протоколу № 23 засідання Комісії від 14.08.2020 року, Комісія за результатами перевірки дійшла висновку про необхідність звернення до начальника Управління юстиції Дудіна Т. М. для ініціювання дисциплінарного провадження відповідно до статей 64,65 Закону України «Про державну службу» з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку щодо можливого недотримання чинного законодавства, зокрема, заступника начальника Відділу ОСОБА_1 (Т.1,а.с. 15-43).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31 серпня 2020 року №1952-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » відповідно до ч. 1 ст. 68 та ст. 69 Закону України «Про державну службу», Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року №1039 утворено дисциплінарну комісію Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляд дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 цього наказу, дисциплінарній комісії наказано здійснити дисциплінарне провадження у період з 31 серпня по 02 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з метою визначення ступеня вини, характеру та тяжкості вчиненого ним дисциплінарного поступку (т.1, а.с. 12-13).

Згідно з наказу від 02 жовтня 2020 року №2241-к «Про продовження здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » подовжено строк здійснення дисциплінарного провадження до 09 жовтня 2020 року (т.1,а.с.14).

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного МРУМЮ ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією вбачається наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 7 частиною другою статті 65 Закону № 889-VIIІ, тому Дисциплінарна комісія 07.10.2020 року надала пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби.

Відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.10.2020 за № 68-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (Т.1,а.с.132-136).

Судом досліджені матеріали дисциплінарного провадження, копія замовлення Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) від 28.12.2019 року № 3 щодо доступу до Системи, у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 190-191, т.2) та відомості з ІС ДП «НАІС» щодо зміни коефіцієнту 20.07.2020 року, 14.07.2020 року та 05.06.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про Державну службу», який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Статтею 64 цього Закону встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що дисциплінарними проступками є, серед іншого 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення тощо.

Відповідно до ст. 66 цього Закону, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Також частиною 2-5 ст. 66 цього Закону чітко зазначено у разі допущення якого проступку, яке застосовується стягнення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 66 цього Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність (ч. 4 ст. 66 Закону).

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1,3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (ч. 5 си. 66 Закону).

Згідно із частинами 1, 9-11 статті 69 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому Законом України «Про державну службу».

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Дисциплінарної комісії або подання Дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Дисциплінарної комісії або подання Дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про державну службу» перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Дисциплінарної комісії, подання Дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону України «Про державну службу»).

Згідно з частиною другої статті 3 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає керівник державної служби в державному органі щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В".

Так, матеріалами справи підтверджено, що на підставі Протоколу № 23 наказом Управління юстиції від 31.08.2020 № 1952-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Відділу ОСОБА_1 , з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку з 31 серпня по 02 жовтня 2020 року. Цим же наказом утворено Дисциплінарну комісію та затверджено її склад відповідно до пунктів 7-10 Порядку здійснення дисциплінарного провадження.

Також, матеріалами справи підтверджено, що 02.09.2020 року, відповідно до Протоколу засідання Дисциплінарної комісії № 1 (копія додається), на засіданні Дисциплінарної комісії згідно з пунктом 23 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, Дисциплінарною комісією було прийнято рішення про початок розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 . На цьому ж засіданні, згідно вимог пункту 16 Порядку здійснення дисциплінарного провадження було обрано голову та секретаря дисциплінарної комісії, а також визначено доповідача. Доповідачем було зазначено про необхідність отримання інформації стосовно ОСОБА_1 для здійснення відповідного дисциплінарного провадження.

Згідно з пунктом 24 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, з метою збору Інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Пунктом 28 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, з метою формування дисциплінарної справи Комісія, дисциплінарна комісія може звертатися до відповідних посадових осіб державного органу (його територіальних органів), у якому здійснюється дисциплінарне провадження, інших державних органів, підприємств, установ, організацій щодо надання відповідних пояснень, документів, матеріалів (належним чином завірених копій).

На виконання зазначених норм законодавства, а також відповідно до вимог статті 73 Закону України «Про державну службу», 04.09.2020 Головою Дисциплінарної комісії було подано доповідну записку на ім`я начальника Управління юстиції, з метою отримання інформації стосовно ОСОБА_1 для здійснення відповідного дисциплінарного провадження, а саме відомостей щодо наявності чи відсутності заохочень та дисциплінарних стягнень у нього; інформації про знаходження його у відпустці, а також копії наказів про звільнення або переведення під час проведення дисциплінарного провадження; контактних даних, наявних в особовій справі відповідного державного службовця; інформації щодо проходження ОСОБА_1 щорічного оцінювання у 2019 році; копій посадових інструкцій, відповідно до яких діяв ОСОБА_1 у період з серпня 2019 року по серпень 2020 року; опіс наказів Управління юстиції, якими затверджено Положення про Відділ, що діяли у період з серпня 2019 року по серпень 2020 року; характеристику ОСОБА_1 , складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; пояснення безпосереднього керівника ОСОБА_1 з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та викладені в протоколі засідання Комісії; особисті пояснення ОСОБА_1 з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; належним чином засвідчені копії документів і матеріалів, що підтверджують/спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Протоколу № 2 засідання Дисциплінарної комісії від 15.09.2020 року на цьому ж засіданні, було вирішено запросити на засідання Дисциплінарної комісії 22.09.2020 о 10:20 ОСОБА_1 , відповідно до пункту 31 Порядку здійснення дисциплінарного провадження.

Повідомленням від 16.09.2020 № 04-54/7613, ОСОБА_1 було повідомлено про засідання Дисциплінарної комісії 22.09.2020, що підтверджується протоколом Дисциплінарної комісії про доведення інформації до відома від 16.09.2020 року (т.2,а.с.90).

17.09.2020 року ОСОБА_1 у своїй заяві повідомив, що перебуває у щорічній відпустці з 14.09.2020 по 27.09.2020 та просив перенести засідання на іншу дату, «починаючи з 28 вересня 2020 року» (т.2, а.с. 91).

З урахуванням заяви ОСОБА_1 , відповідно до Протоколу № 3 засідання Дисциплінарної комісії було прийнято рішення про перенесення засідання Дисциплінарної комісії на 02.10.2020 на 10:20 та згідно з повідомлення від 23.09.2020 № 04-35/7850 ОСОБА_1 було повідомлено про засідання Дисциплінарної комісії 02.10.2020 року, що підтверджується Протоколом Дисциплінарної комісії про доведення інформації до відома від 23.09.2020 року.

Також, 01.10.2020 ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність можливості прибути 02.10.2020 на засідання Дисциплінарної комісії у зв`язку з тим, що він перебуває на лікарняному, а тому відповідно до Протоколу № 4 засідання Дисциплінарної комісії, було прийнято рішення про продовження розгляду дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із необхідністю отримання додаткових матеріалів та запросити ОСОБА_1 на засідання Дисциплінарної комісії, що відбудеться 07.10.2020 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Управління юстиції від 02.10.2020 № 2241-к «Про продовження здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » продовжено здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 09 жовтня 2020 року та встановлено строк щодо подачі подання Дисциплінарної комісії до 09.10.2020 року

Повідомленням від 02.10.2020 № 04-54/8098 ОСОБА_1 було повідомлено про засідання Дисциплінарної комісії 07.10.2020, що підтверджується Протоколом Дисциплінарної комісії про доведення інформації до відома від 02.10.2020.

06.10.2020 заступником начальника Управління юстиції- начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області - Д. М. Гумуржи, надано додатково інформацію, що має значення для справи, в тому числі, інформаційні довідки з АСВП.

Так, суд встановив, що у зв`язку з тим, що 07.10.2020, запрошений належним чином ОСОБА_1 , не з`явився на засідання Дисциплінарної комісії та не повідомив про причини своєї неявки на засідання Дисциплінарної комісії 07.10.2020, Дисциплінарною комісією складено Акт про неявку на засідання Дисциплінарної комісії Управління юстиції з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 (а.с.134).

Відповідно до абзаців 3,4 пункту 32 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, у разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

На цьому ж засіданні Дисциплінарної комісії, відповідно до пункту 33 Порядку здійснення дисциплінарного провадження було розглянуто належним чином сформовану дисциплінарну справу стосовно ОСОБА_1 .

Оцінюючи надані докази, застосовуючи вище перелічені норми матеріального права, суд доходить висновку, що посилання позивача на процедурні порушення дисциплінарного провадження є безпідставними та необґрунтованими, та недостатніми для встановлення факту порушення процедури дисциплінарного провадження як підстави для скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тому такі доводи позивача відхиляються судом. Суд зазначає, що дисциплінарною комісією була надана можливість позивачу надати письмові пояснення, прибути на засідання комісії, розгляд справи був перенесений. Посилання позивача на зміну дати сформування дисциплінарної справи є безпідставними та не мають істотного значення для оцінки фактів та обставин, які були зібрані та оцінені дисциплінарною комісією в ході дисциплінарного провадження.

По суті встановлених дисциплінарною комісією порушень, суд зазначає таке.

Так, матеріалами справи підтверджено, що за дослідженням Протоколу № 23 засідання Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції Міністерства юстиції України від 14.08.2020, встановлено, що за наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2020 № 1907/7 «Про проведення перевірки в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного МРУМЮ та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області» здійснено перевірку стану дотримання законодавства в Управлінні примусового виконання рішень в Одеській області Південного МРУМЮ та територіальних відділах державної виконавчої служби в Одеській області. Вибірковою перевіркою Відділу Комісією встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 62277790 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 6890 грн. В ході виконання перевірки встановлено, що з метою отримання зазначеного АСВП саме собі на виконання, заступник начальника Відділу ОСОБА_1 05.06.2020, о 11:02 год. шляхом втручання в Систему включив себе до автоматичного розподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців Відділу та всупереч пункту 5 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 № 2432/5, встановивши коефіцієнт. Однак, у пункті 5 Розділ П Положення про АСВП чітко перебачено, що інформація про коефіцієнт вноситься до Системи керівником органу державної виконавчої служби. Відповідно до табелю робочого часу 05.06.2020 начальник Відділу Гусєв О. перебував на робочому місці.

У подальшому заступником начальника Відділу ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 1 розділу II Положення про АСВП особисто зареєстрував в Систему виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 6890 грн.

Після тривалого відключення себе від автоматичного розподілу з урахуванням встановленого коефіцієнта та кількості виконавчих проваджень, відповідно до пункту 2 розділу III Положення про АСВП Система того ж дня о 11:13 год. розподілила виконавчий лист саме на заступника начальника Відділу ОСОБА_1 . Після чого, шляхом втручання в Систему, того ж дня о 11:38 год. заступник начальника Відділу ОСОБА_1 відключив себе від автоматичного розподілу виконавчих проваджень.

Шляхом відключення від авторозподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців, заступник начальника Відділу ОСОБА_1 здійснював внесення до системи недостовірних відомостей, а саме визначав себе державним виконавцем на виконання рішень Європейського Суду з прав людини, хоча пункт 4 розділу І інструкції з організацій примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2020 № 512/5 чітко визначає підвідомчість таких рішень відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В подальшому, того ж дня о 12:32 год заступник начальника Відділу ОСОБА_1 зареєстрував в Системі виконавче провадження № 62279743 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 17 204 203,90 грн. та на підставі статті 30 Закону виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене, яке і перебуває у ОСОБА_1 .

Випадки втручання в Систему заступником начальника Відділу ОСОБА_1 є непоодинокими, оскільки аналогічні дії були вчинені і у ВП № 62617537, сума стягнення 1 762 830,00 грн.

Також вибірковою перевіркою встановлено факт безпідставної передачі виконавчого провадження між державними виконавцями Відділу, а саме: ОСОБА_1 28.02.2020 в Системі використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису, всупереч пункту 18 розділу III Положення, здійснено ручну передачу АСВП 61420349 від державного виконавця Франчук М.А. , собі на виконання, сума стягнення по АСВП складає 201 695,16 грн.

Таким чином, з матеріалів дисциплінарної справи та пояснень наданих сторонами справи на судовому засіданні, суд встановив, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з таких підстав:

1. Не мав повноваження реєструвати виконавчі провадження, зокрема, виконавчі листи у АСВП змість відповідальної особи, яка на день реєстрація була на робочому місці;

2. Безпідставно передавав собі виконавче провадження;

3. Здійснив втручання до АСВП, зокрема втручання в автоматичний розподіл виконавчих документів шляхом зміни собі коефіцієнтів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 надав пояснювальну записку до голови дисциплінарної комісії, в якій пояснив, що реєстрація виконавчих проваджень у АСВП № 62277790, 62279743, 62617537, 61420349 здійснена ним особисто, у зв`язку з відсутністю можливості іншими працівниками відділу здійснити реєстрацію та відкрити виконавче провадження через відсутність підключення Відділу до мережі Інтернет, тому позивачем було налагоджено доступ до мережі Інтернет шляхом використання власного Інтернету.

Також у вступному слові позивач пояснив, що він звертався до свого начальника із доповідними записками з питання відсутності підключення до АСВП та неможливості здійснення реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції та на цих доповідних записках є резолюція начальника Відділу Гусєва О.О. «Усунути неполадки» (а.с. 85, 6, т.2).

Судом досліджена Посадова інструкція заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 44- 46) та положення про Відділ.

Оцінюючи надані докази, суд виходить із приписів ст. 66 Закону України «Про державну службу» та застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення.

Так, позивача притягнули до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд повинен з`ясувати чи було допущено позивачем перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Для вірної кваліфікації відповідного діяння як злочину, адміністративного правопорушення чи дисциплінарного проступку з`ясуванню та встановленню підлягає склад правопорушення, зокрема об`єкт та об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», судам необхідно відмежовувати перевищення влади або службових повноважень від зловживання владою або службовим становищем.

Під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти:

a) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства;

б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов;

в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально;

г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Відтак, для кваліфікації дій позивача, як таких, що вчинені з перевищенням службових повноважень необхідним є встановлення зазначених вище обставин, притаманних саме діям, вчиняються із перевищенням службових повноважень, зокрема: наявності виключної компетенції на вчинення таких дій у вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; вчинення позивачем дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності таких умов; вчинення позивачем таких дій одноособово в той час коли такі дії могли бути вчинені лише колегіально; вчинення позивачем таких дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає таке.

Так, суд встановив, що відповідно до посадової інструкції заступника начальника Першого приморського ВДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме п.2.2. заступник начальник відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує виконання покладених на відділ завдань, вживає заходи щодо вдосконалення організації роботи, завдань та функцій відділу, здійснює примусове виконання рішень суддів, інших органів (посадових осіб), виконання яких відповідно до законів України покладено на державну виконавчу службу, за дорученням начальника відділу приймати до виконання найбільш складані виконавчі провадження, виконання яких потребує підвищеного рівня кваліфікації працівника, надає методичну та практичну допомогу новопризначеним державним виконавцям (т.2, а.с. 41-43).

Таким чином, суд вважає, що відповідно до посадової інструкції заступника начальника Відділу, до повноважень позивача входить забезпечення виконання покладених на відділ завдань, життя заходів щодо вдосконалення організації роботи, завдань та функцій відділу.

Відповідно до Розділу ІІ п. 1 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № № 2432/5, вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

В ході дисциплінарного провадження встановлено, та не заперечується позивачем, що у Відділі наявні відповідальні особи за реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, які підпорядковуються начальнику та заступнику начальника Відділу.

Позивач зазначив, що ним самостійно здійснено реєстрацію вхідної кореспонденції за допомогою надання Відділу власного Інтернету з підстав того, що у Відділі було відсутнє підключення до мережі Інтернету, та з огляду на те, що начальником було надано доручення усунути неполадки.

У судовому засіданні з пояснень позивача судом встановлено, що позивачем була здійснена реєстрація кореспонденції лише вибірково, тобто забезпечено роботу Відділу вибірково.

Оцінюючи надані докази на підтвердження допущеного позивачем правопорушення, суд доходить висновку, що за складом цього правопорушення, позивачем фактично було допущено неналежне виконання своїх повноважень та покладених на нього обов`язків, оскільки позивачем не була організована належним чином робота Відділу. Однак, суд не вважає перевищенням повноважень реєстрацію вхідної кореспонденції, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав роботу свого підлеглого, що входить до завдань Відділу, тобто такі дії не відносяться до вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства або вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов.

Щодо передачі виконавчого провадження від державного виконавця Франчук М.А. собі на виконання, суд зазначає таке.

Так, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_1 , 28.02.2020 в Системі, використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису, всупереч пункту 18 розділу III Положення, здійснено ручну передачу АСВП 61420349 від державного виконавця Франчук М.А. , собі на виконання, сума стягнення по АСВП складає 201 695,16 грн.

Позивачем пояснено, що державний виконавець Франчук М.А. відмовився від виконання виконавчих дій через відсутність у Відділі підключення до мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 25 цього Закону).

Відповідно до пункту 18 Розділу III Положення про АСВП, передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до оформлюється дорученням керівника органу державної виконавчої служби у разі внесення до Системи інформації про заплановану відсутність державного виконавця або у разі незапланованої відсутності державного виконавця, однак такі відомості мають бути внесені в Систему, про що Системою Формується акт.

Матеріалами справи підтверджено, що 28 лютого 2020 року позивач виконував обов`язки начальника Відділу, оскільки останній перебував у відпустці, та за доповідною запискою спеціаліста діловода, на ім`я в.о. начальника ОСОБА_1 про те, що у Відділ відсутнє підключення до Системи, позивачем видано доручення про передачу виконавчого документу собі на виконання.

Оцінюючи надані докази та враховуючи вище приведений аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що за складом цього правопорушення, позивачем також фактично було допущено неналежне виконання своїх повноважень та покладених на нього обов`язків, оскільки позивачем не була організована належним чином робота Відділу та не доведено нагальна необхідність у передачі провадження від одного державного виконавця до іншого, оскільки згідно з пунктом 20 розділу Ш Положення про АСВП, автоматичний розподіл виконавчих документів між державними виконавцями здійснюється невідкладно після налагодження роботи Системи або наступного робочого дня після усунення обставин, зазначених у пункті 19 Положення про АСВД.

Однак, за наданими доказами у справі за вказаним правопорушенням, суд доходить висновку, щодо недостатньості доказів на підтвердження перевищення повноважень, оскільки відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 18 Розділу III Положення про АСВП можливо передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого за дорученням начальника, тобто такі дії не відносяться до вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства або вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов.

Щодо втручання в автоматичний розподіл виконавчих документів шляхом зміни собі коефіцієнтів, суд зазначає таке.

Так, дисциплінарною комісією встановлено, що 05.06.2020, о 11:02 год., шляхом втручання в Автоматизовану систему виконавчих проваджень (далі - Система), включив себе до автоматичного розподілу виконавчих проваджень серед державних виконавців Відділу та всупереч пункту 5 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення про АСВП) змінив встановлений коефіцієнт

На підтвердження того, яким чином перевіряючи дійшли висновку щодо зміни коефіцієнту представником відповідача надано суду витяги із ІС ДП «НАІС» за 05.06.2020 року о 11.02, о 11.38, 14.07.2020 оку о 11.59, 20.07.2020 року о 14.45 , о 14.4.6 вбачається, що відбувалось коригування коефіцієнту на протязі днів.

Позивач стверджував, що він не здійснював дії щодо зміни собі коефіцієнту, на це він не має повноважень.

Оцінюючи ці докази, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Положення про АСВП, виконавчі документи розподіляються між державними виконавцями у довільному порядку із дотриманням черговості та з урахуванням встановленого коефіцієнта й кількості виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у державного виконавця, крім випадків, передбачених пунктами 6, 7 цього розділу.

При автоматичному розподілі виконавчих документів застосовуються такі коефіцієнти: повний коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється без обмежень; середній коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється на рівні 1/2 від повного коефіцієнта; низький коефіцієнт - розподіл виконавчих документів здійснюється на рівні 1/3 від повного коефіцієнта; нульовий коефіцієнт - розподіл виконавчих документів не здійснюється. Низький або нульовий коефіцієнт застосовується для керівника органу державної виконавчої служби, середній, низький або нульовий - для заступника керівника органу державної виконавчої служби (п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про АСВП).

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ цього Положення, інформація про коефіцієнт вноситься до Системи керівником органу державної виконавчої служби.

Виконання рішень Європейського суду з прав людини, рішень про конфіскацію майна, вилученого митними органами, здійснюється виключно державними виконавцями, визначеними керівником органу державної виконавчої служби. Інформація про державних виконавців, на яких покладається виконання таких рішень, вноситься до Системи керівником органу державної виконавчої служби (п. 6 розділу ІІІ Положення про АСВП).

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ Положення про АСВП, керівник органу державної виконавчої служби або його заступник кожного робочого дня до 09.30 здійснює облік виходу на роботу державних виконавців та у разі відсутності державного виконавця вносить відповідні дані до Системи. Автоматичний розподіл виконавчих документів на відсутнього державного виконавця не здійснюється.

Згідно з п. 16. розділу ІІІ Положення про АСВП, у разі незапланованої відсутності державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник до 10.00 години першого дня його відсутності вносить до Системи інформацію про необхідність передачі виконавчих проваджень іншому державному виконавцю.

Державний виконавець за допомогою Системи приймає всі незавершені виконавчі провадження відсутнього державного виконавця відповідно до взаємозамінності, про що Системою формується акт.

У день виходу (до 10.00 години) на роботу державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник вносить до Системи відповідну інформацію. Виконавчі провадження, які передавалися іншому державному виконавцю, повертаються державному виконавцю, про що Система формує акт.

Таким чином, з приведеного аналізу Положення про АСВП вбачається, що на керівника та на його заступника покладені обов`язки щодо внесення змін до Системи, зокрема, інформації про коефіцієнт вноситься до Системи

У особистих поясненнях позивач підтвердив, що він має доступ до зміни коефіцієнту державних виконавців у АСВП, але крім себе, він не може змінити собі коефіцієнти, такі повноваження належать виключно керівнику.

Одночасно, судом встановлено, що дисциплінарною комісією не були відібрані пояснення у начальника Відділу Гусєва О.О. щодо фактів зміни коефіцієнту ОСОБА_1 05.06.2020 року, у день коли начальник Відділу був на роботі. В матеріалах дисциплінарної справи містяться пояснення Гусєва О.О. , про те, що з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника відділу ОСОБА_1 не можу надати будь-які пояснень, оскільки виявлені порушення були встановлені не мною, а працівниками Міністерства юстиції України.

У свою чергу, з витягів із ІС ДП «НАІС» за 05.06.2020 року о 11.02, о 11.38, 14.07.2020 року о 11.59, 20.07.2020 року о 14.45, о 14.4.6 вбачається, що відбувалось коригування коефіцієнту на протязі днів, а саме: дія: редагування користувачем без зазначення прізвища; співробітник: ОСОБА_1 та змінені атрибути.

Представник відповідача зазначає, що саме з цих витягів видно, що ОСОБА_1 здійснював коригування.

Однак, судом відхиляються такі посилання представника відповідача як недоведені, оскільки з наданих витягів не видно, хто був користувачем та здійснював коригування. Якщо дія: редагування користувачем та Співробітник: ОСОБА_1 означає, що зміни здійснював ОСОБА_1 , тоді відсутня інформація кому здійснено коригування.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено факт перевищення повноважень позивача, а саме: факт його безпосереднього втручання до АСВП шляхом зміни саме ним собі коефіцієнтів.

Так, відповідно до оскаржуваного наказу позивача звільнено з 16 жовтня 2020 року за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Під поняттям «перевищення службових повноважень» слід розуміти вчинення державним службовцем таких дій (прийняття рішення, наказу, розпорядження чи доручення), які виходять за межі наданих йому повноважень (не передбачені Законом), вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 160/2021/19.

При цьому Суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що «перевищення службових повноважень» означає вчинення активних дій державним службовцем, які виходять за межі наданих йому повноважень, а не навпаки.

Суд наголошує, що неправильна юридична кваліфікація дій державного службовця, які ставляться йому в провину, впливає на вид дисциплінарного стягнення, який може бути застосований до державного службовця.

На це вказують положення статті 66 Закону № 889-VIII, якими законодавець розмежував види дисциплінарних стягнень у відповідності до тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Таким чином, за відсутності правильної юридичної кваліфікації дій позивача застосований до нього вид дисциплінарного стягнення не може вважатися пропорційним ступеню його вини.

Така правова позиція узгоджується з висновком суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 року по справі № 1.380.2019.004183.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття наказу Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 16 жовтня 2020 року № 68-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » у вигляді звільнення за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, пункт 7 частини другої статті 65 Закону, пункт 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», тому суд доходить висновку, що цей наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги у цій частині належать задоволенню.

Статтею 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що задоволено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16 жовтня 2020 року № 68-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » та поновлення на посаді, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з 16 жовтня 2020 року.

Верховний Суд в постанові від 05.09.2019 року по справі № 813/1247/17 зазначив, що аналіз правових норм, у тому числі ст.ст.233,235 КЗпП України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013, дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час вимушеного прогулу, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 затверджений Порядку обчислення середньої заробітної плати(далі - Порядок №100), якій застосовується відповідно до п.1 також у випадку вимушеного прогулу.

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку №100, збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з п.5 цього Порядку, нарахування виплат у усіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до довідки про доходи Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) середньомісячна заробітна плата, виходячи за два останні місяці роботи (за серпень -вересень 2020 року) складає 12743,87 грн., середньоденна заробітна плата складає 606,85 грн. (т, 2 а.с. 163).

Таким чином, вимушений прогул складає з 16 жовтня 2020 року по 12 лютого 2021 року та стягненню підлягає середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку середньоденного заробітку за останні два місяці роботи позивача (серпень - вересень 2020 року):

10 робочих днів жовтня 2020 року *606,85 грн. =6068,5грн.;

Листопад -грудень 2020 року, січень 2021 року: 3 місяці * 12 743,87грн.= 38368,61 грн.

10 робочих днів лютого 2021 року * 606,85 грн. = 6068,5 грн.

Всього: 50368,61 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань).

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач заперечуючи проти позову, за посиланням на відповідні докази не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги позивача належать задоволенню повністю.

В силу приписів ст.235 КЗпПУ, п.2,3 ч.1 ст.371 КАС України, підлягає негайному виконанню рішення в частині поновлення позивача на посаді та присудження їй стягнення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 12 743,87 грн.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, відповідно до приписів ст. 139 КАС України, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправним та скасування наказу від 16.10.2020 року №68-дв, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) від 16.10.2020 року №68-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »

Поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з 16 жовтня 2020 року.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50368,61 грн. (п`ятдесят тисяч триста шістдесят вісім гривень 61 копійка) за період з 16 жовтня 2020 року по 12 лютого 2021 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення 12 743,87 грн. (дванадцять тисяч сімсот сорок три гривні 87 копійок) за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 22» лютого 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.