Справа № 802/1830/17-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2021 р. Справа № 802/1830/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Регана Д.С.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Комара О.Г.

представника відповідача: Довбенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що пунктом 1 наказу ГУНП у Вінницькій області від 30.08.2017 №1263 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Крім того, наказом відповідача від 21.09.2017 №167 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" ( у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

Разом із тим, своє звільнення позивач вважає протиправним, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 20.10.2017 відкрито провадження у даній справі. Даною ухвалою також закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 31.10.2017.

Судове засідання 31.10.2017 відкладено до 06.11.2017 за клопотаннями позивача та представника відповідача.

Ухвалою від 06.11.2017 задоволено клопотання позивача, а також представників відповідача та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі, що розглядається в порядку кримінального судочинства за матеріалами кримінального провадження №0000289.

Ухвалою від 25.11.2020 поновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2020.

В судовому засіданні 07.12.2020 оголошено перерву до 18.12.2020 для надання представнику відповідача часу для ознайомлення із доказами, що були надані представником позивача.

В судовому засіданні 18.12.2020 оголошено перерву до 11.01.2021 з метою надання сторонам часу для підготовки до судових дебатів.

Судове засідання 11.01.2021 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 15.01.2021.

Судове засідання 15.01.2021 відкладено до 26.01.2021 за клопотанням представника позивача.

Судове засідання 26.01.2021 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 10.02.2021.

В той же час, 18.01.2021 представником позивача подано клопотання про зміну позовних вимог. В поданому клопотанні представник позивача зазначив, що ним було отримано інформацію щодо проведення реорганізації територіальної та штатної структури відповідача. Зокрема зазначив, що Жмеринський відділ поліції реорганізовано, а на його базі створено Жмеринський районний відділ поліції, в структуру якого входять відділення поліції №1 та №2. При цьому, відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області обслуговує Шаргородську, Мурафську та Джуринську ОТГ, а в його штаті є посада заступника начальника слідчого відділення. З огляду на викладене, представник позивача просить поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницької області.

Разом із тим, суд не приймає до розгляду відповідну заяву про зміну позовних вимог, адже остання подана представником позивача із порушенням строків, визначених ст. 47 КАС України.

Більше того, в судовому засіданні 10.02.2021 представник позивача пояснив, що відповідне клопотання про зміну позовних вимог несе суто інформативний характер та було подане виключено для того, щоб суд врахував відповідні обставини щодо реорганізації територіальної та штатної структури відповідача.

Крім того, в судовому засіданні 10.02.2021 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що усі обставини, які були підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності спростовані вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 06.08.2020, який набрав законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 13.11.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно наказу управління національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 позивача прийнято на службу в органах національної поліції України.

Разом із тим, наказом ГУНП у Вінницькій області №1263 від 30.08.2017 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимог ст. 1, 7, 8 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України", п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з перебуванням в Національній поліції України.

Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував висновок службового розслідування, яким встановлено, що 14.08.2017 за заявою громадянина ОСОБА_3 слідчим відділом прокуратури Вінницької області 15.08.2017 було відкрито кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що майор поліції ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, являючись працівником правоохоронного органу та згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади та повноважень, перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, м. Шаргород. вул. Героїв Майдану, 296, 16.08.2017 у проміжок часу з 16:50 до 17:00 год. вимагав та одержав від ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 3000 грн. за повернення автомобіля марки "Kia Sportage", державний номерний знак НОМЕР_1 , який було затримано по кримінальному провадженні №0000219 від 02.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто за вчинення дій в інтересах третьої особи з використанням наданих йому повноважень.

16.08.2017 в ході реалізації матеріалів кримінального провадження №0000289, працівниками Вінницького управління ДВБ НП України спільно з прокуратурою Вінницької області та УСБУ у Вінницькій області задокументовано факт отримання неправомірної вигоди майором поліції ОСОБА_1 , який вимагав та в подальшому отримав грошову винагороду в розмірі 3000 грн. від громадянина ОСОБА_3

16.08.2017, приблизно о 17.00 год., ОСОБА_1 був затриманий працівниками Вінницького управління ДВБ НП України, прокуратури Вінницької області та УСБУ у Вінницької області в приміщені Шаргородського ВП після отримання неправомірної вигоди.

В подальшому, ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 (затримання уповноваженою службовою особою) КПК України та поміщено до ITT № 1 ГУНП у Вінницькій області.

Як наслідок, за результатами проведеного службового розслідування, вирішено звільнити зі служби в поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимог ст. 1, 7, 8 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України", п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з проходженням служби Національній поліції України.

Крім того, наказом №167 о/с від 21.09.2017 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

Разом із тим, не погоджуючись із своїм звільненням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIIІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" №3460-ІV від 22.02.2006, затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту, визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Види дисциплінарних стягнень, які застосовуються до осіб рядового і начальницького складу передбачені у ст. 12 Дисциплінарного статуту, серед яких до крайніх заходів дисциплінарного впливу за вчинення особливо тяжких порушень службової дисципліни належить звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка допустила порушення.

Відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту одним із видів дисциплінарного стягнення, яке застосовується за порушення дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник, або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності під підпис.

У разі звільнення з органів внутрішніх справ видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до п. 6 та п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби поліції слугували висновки службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження №0000289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно заступника начальника слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_1 .

Як слідує із відповідного висновку службового розслідування, за результатами розслідування комісія встановила, що 16.08.2017 в ході реалізації матеріалів кримінального провадження №0000289, працівниками Вінницького управління ДВБ НП України спільно з прокуратурою Вінницької області та УСБУ у Вінницькій області задокументовано факт отримання неправомірної вигоди майором поліції ОСОБА_1 , який вимагав та в подальшому отримав грошову винагороду в розмірі 3000 грн. від громадянина ОСОБА_3 .

При цьому, з висновку службового розслідування вбачається, що у ньому не наведено вчинення позивачем будь-яких інших порушень ніж ті, які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР №0000289, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Будь-яких інших вчинків, окрім кримінально караних, як у висновку службового розслідування та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення вказано не було.

Відповідач у висновку вказує про вчинки, які свідчать про порушення дисципліни, однак при цьому ці вчинки стосуються виключно їх кваліфікації на предмет наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, яке і стало підставою для службового розслідування.

В той же час, суд зазначає, що при проведенні службового розслідування, за наявності ознак кримінального правопорушення, в разі прийняття рішення про звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, обов`язково повинні бути встановлені інші порушення дисципліни, відмінні від тих, які інкримінуються в рамках кримінального провадження.

Натомість, при розгляді даної адміністративної справи будь-яких інших порушень дисципліни, ніж тих, які розслідуються в рамках кримінального провадження стосовно позивача, встановлено не було. Навпаки, в самому наказі про накладення дисциплінарного стягнення прямо зазначається про порушення дисципліни позивачем, які призвели до скоєння ним кримінального правопорушення.

Тобто, відповідачем не виявлено та не надано доказів тому, що позивач вчинив будь-які інші вчинки, яким можна було б надати відповідну оцінку на предмет підриву авторитету працівників поліції.

Із наведеного вище слідує, що єдиною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали результати службового розслідування, проведеного за фактом внесення відомостей до ЄРДР №0000289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою).

При цьому, за наслідками проведеного службового розслідування комісією зроблено висновок про те, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердились.

Разом із тим, суд зазначає, що притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно з обвинувальним вироком суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, тоді як для звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення недостатньо одного факту відкриття кримінального провадження, а необхідним є підтвердження службовим розслідуванням відповідних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 у справі №817/1218/16.

В даному ж випадку, встановлено, що вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області 06.08.2020 по справі №152/1643/17 за наслідками розгляду кримінального провадження №0000289, ОСОБА_1 визнано невинуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідний вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області 06.08.2020 по справі №152/1643/17 набрав законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 13.11.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Такими чином, висновки службового розслідування, проведеного за фактом внесення відомостей до ЄРДР №0000289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, стосовно ОСОБА_1 спростовуються вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області 06.08.2020 по справі №152/1643/17, який набрав законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 13.11.2020.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем фактично передчасно, ще до завершення розгляду кримінального провадження №0000289 притягнуто позивача до відповідальності у вигляді звільнення зі служби, не врахувавши при цьому, що притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно з обвинувальним вироком суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо визнання протиправним та скасування пункт 1 наказу ГУ НП у Вінницькій області від 30.08.2017 №1263 та наказу ГУ НП у Вінницькій області від 21.09.2017 №167 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

При вирішенні даної справи судом також враховано, що питання, пов`язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом № 580-VIII, який є спеціальним законом у питанні проходження позивачем публічної служби. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, оскільки нормами Закону № 580-VIII не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно з положеннями статті 7 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення КЗпП України.

Так, відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Із наведеного слідує, що працівник, звільнений без законної підстави повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, на тій же посаді, з якої відбувалось таке звільнення, а не на іншій роботі.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18.12.2018 по справі №824/113/17-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

При цьому, суд також враховує повідомленні представником позивача обставини щодо реорганізації територіальної та штатної структури ГУ НП у Вінницькій області, однак, враховуючи вимоги частини 1 статті 235 КЗпП України, позивач має бути поновлений саме на посаді, яку він займав до звільнення, а уже після поновлення відповідач зобов`язаний вжити заходів для призначення (переведення) позивача, в тому числі на рівнозначну посаду.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Так, відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Проте, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пункт 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (далі - Порядок №260) визначає, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пункт 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачає, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин діє Закон України "Про національну поліцію" та Порядок №260, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак, за змістом п. 9 розділу І Порядку №260 при розрахунку середньоденного забезпечення позивача використовуються календарні, а не робочі дні.

Згідно з довідкою ГУНП у Вінницькій області про доходи ОСОБА_1 , його середньоденна заробітна плата складає 335,68 грн.

При цьому, період вимушеного прогулу позивача з 22.09.2017 по 10.02.2021 становить 846 робочих дні.

З огляду на викладене, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення по суті, яка підлягає виплаті позивачу становить 283985,28 грн. = 846 (робочих дні) х 335,68 грн. (середньоденне грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

При цьому, оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

З огляду на зазначене, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 283985,28 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнень за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та присудження виплати грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно зі частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 30.08.2017 №1263.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 21.09.2017 №167 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 283985 (двісті вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 28 копійок.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 );

Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 19.02.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна