Справа № 640/26188/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом Пенсійного фонду України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А:

Пенсійний фонд України звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 09.10.2020 року № 61783539/6-20.1 про негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019 року та внесення відповідного запису в трудову книжку ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога державного виконавця є незаконною та такою, що порушує права Позивача, оскільки на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі № 620/1941/19 Позивачем було прийнято наказ від 05.03.2020 № 44-о про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019. Вказує, що голова правління Пенсійного фонду України по відношенню до ОСОБА_1 є виключно суб`єктом призначення, а акт органу вищого рівня про призначення на посаду (звільнення з посади) оголошується шляхом видання за місцем роботи відповідного акта із зазначенням дати фактичного призначення на посаду (звільнення з посади). Також зазначено, що усі записи до трудової книжки вносяться власником або уповноваженим ним органом, який в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Позивачем вказано, що невиконання Пенсійним фондом України судового рішення зумовлено об`єктивними обставинами. Також зазначено, що суд першої інстанції не дослідив і не надав правову оцінку доводам щодо встановленого порядку внесення записів до трудових книжок та відсутності повноважень Пенсійного фонду України, як суб`єкта призначення, вносити такі записи.

Крім того, Позивач звернув увагу на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми Інструкції № 58, а питання правонаступництва не досліджено.

Міністерством юстиції України подано відзив на апеляційну скаргу Пенсійного фонду України, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61783539 з виконання виконавчого листа № 620/1941/19, виданого 19.03.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019.

Листом від 22.04.2020 № 2800-0603-8/13194 Пенсійний фонд України повідомив державного виконавця, що на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 Пенсійним фондом України було прийнято наказ від 05.03.2020 № 44-о "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019.

04.06.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 61783539, якою встановлено, що рішення виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

У зв`язку з визнанням протиправною та скасуванням рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 620/2298/20 постанови про закінчення виконавчого провадження № 61783539 від 04.06.2020, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 09.10.2020 № 61783539.

Також державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем було винесено вимогу державного виконавця від 09.10.2020 № 61783539/6-20.1 про негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019 та внесення відповідного запису в трудову книжку.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно виконавчого листа № 620/1941/19, виданого 19.03.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом, боржником є саме Пенсійний фонд України, а не будь-який інший територіальний орган Пенсійного фонду України, і матеріали справи не містять жодного документу на підтвердження вчинення боржником активних дій щодо намагання внести відповідний запис до трудової книжки Стягувача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 2 статті 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно частини першої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону передбачено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, питання щодо поновлення працівника на посаді повинно вирішуватися шляхом видання розпорядження (наказу) про поновлення працівника на посаді на підставі рішення суду та внесення відповідних змін до трудової книжки поновлюваного працівника.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Так, частиною четвертою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частиною п`ятою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 620/1941/19 Пенсійним фондом України було прийнято наказ від 05.03.2020 № 44-о "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ".

Разом з тим, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 620/2298/20 було встановлено, що до трудової книжки ОСОБА_1 не було внесено запис про поновлення його на посаді, яку він обіймав раніше, і визнання недійсним запису про незаконне звільнення.

При цьому, Позивачем не надано таких доказів ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи.

Оцінюючи твердження Позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що голова правління Пенсійного фонду України по відношенню до ОСОБА_1 є виключно суб`єктом призначення, а відтак Пенсійний фонд України неуповноважений вносити відповідні записи в трудову книжку, колегія суддів вказує, що згідно виконавчого листа № 620/1941/19, виданого 19.03.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом, боржником є саме Пенсійний фонд України, а не будь-який інший територіальний орган Пенсійного фонду України, і матеріали справи не містять жодного документу на підтвердження вчинення боржником активних дій щодо намагання внести відповідний запис до трудової книжки стягувача.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що державним виконавцем правомірно винесено вимогу від 09.10.2020 № 61783539/6-20.1 про негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01.06.2019 та внесення відповідного запису в трудову книжку ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, з чим погоджується колегія суддів.

Також, колегія суддів відхиляє посилання Позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, а питання правонаступництва не досліджено, позаяк зазначені твердження жодним чином не спростовують правомірність дій державного виконавця в межах спірних правовідносин та не свідчать про невідповідність оскаржуваної вимоги положенням чинного законодавства.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на приписи ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції судове рішення Позивачем належно не було виконано, що останнім не заперечується, а відтак відсутні законні підстави для визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 09.10.2020 року № 61783539/6-20.1 про негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга Позивача не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі Пенсійного фонду України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко