Справа № 300/355/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Іщук Л.П.,
Кухтея Р.В.,
секретаря судового засідання Максим Х. Б.
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відмову в ухваленні додаткового судового рішення, постановлену у порядку письмового провадження в м.Івано-Франківську 04 грудня 2020 року у справі №300/355/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
28.09.2020 судом першої інстанції зареєстрована заяв ОСОБА_1 від 25.09.2020 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій вказано, що у зв`язку з апеляційним оскарженням додаткової ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 понесено витрати на професійну правничу допомогу, а тому просить вирішити питання про розподіл таких судових витрат.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення у справі №300/355/20.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
21.01.2021 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 від 20.01.2021 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, після завершення апеляційного розгляду, в якій зазначав, що докази здійснення судових витрат, а також розміру таких будуть подані апеляційному суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
В судове засідання 21.01.2021 учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення у справі №300/355/20 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 від 25.09.2020 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено.
Відповідно до долученого до матеріалів справи електронного повідомлення скаржник копію зазначеної постанови отримав засобами електронного зв`язку 01.02.2021.
09.02.2021 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 від 03.02.2021 з додатками, яка здана на пошту 03.02.2021, про розподіл судових витрат. Заявник просить вирішити питання про розподіл 1500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до долученої до заяви квитанції АТ «Укрпошта», така заява направлена Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рекомендованим листа 03.02.2021.
Вказана заява передана судді-доповідачу 10.02.2021.
Відповідно до положень частин 3 та 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Статтею 252 КАС України встановлено порядок ухвалення додаткового судового рішення та відповідно до частини 3 вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за заявою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини 3 статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
До заяви від 03.02.2021 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу долучено копію договору №02/01-2020 про надання правової допомоги від 16.01.2020, копію додаткової угоди №2 від 24.04.2020 до договору про надання правової допомоги №02/01-2020 від 16.01.2020 згідно з якою Адвокатське бюро «Романа Волосянка» зобов`язується, зокрема, здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта ( ОСОБА_1 ) у суді апеляційної інстанції (Восьмий апеляційний адміністративний суд) та якою закріплено перелік послуг, найменування таких, вартість та тривалість, копію додаткової угоди №3 від 14.01.2021 до договору про надання правової допомоги №02/01-2020 від 16.01.2020; копію акта приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 20.01.2021.
Відповідно до зазначеного акта Адвокатське бюро «Романа Волосянка» відповідно до договору №02/01-2020 про надання правової допомоги від 16.01.2020 надало ОСОБА_1 (Клієнту) послуги (професійну правничу допомогу) у адміністративній справі №300/355/20, а саме складання апеляційної скарги на додаткову ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року, вартість 1500 грн.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, приходить до висновку, що слід стягнути на користь позивача 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції з розгляду апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №140/211/20 задовольнити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей