Справа № 503/186/21
Суддя: Калашнікова Т. О.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/186/21
Провадження № 2-а/503/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі Поліковській О.І.,

за участю:

представника позивача адвоката Гусака О.М.,

представника відповідача Желіборщ В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Кодима» та виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Кодима» Мельничука Володимира Костянтиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся з адміністративним позовом до Кодимського районного суду Одеської області як до адміністративного суду, в якому просить скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Мельничука В.К. серії ПдРУ №036003 від 19 січня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та провадження по справі закрити. Адміністративний позов надійшов на адресу суду 08.02.2021 року.

Ухвалою судді від 10.02.2021 року було відкрито провадження в адміністративній справі та її розгляд, з урахуванням положень ч.1 ст.286 КАС України, призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою серії ПдРУ №036003 від 19.01.2021 року на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст.202 КУпАП, а саме: за порушення прикордонного режиму, яке полягало в русі транспортного засобу на сполученні с. Пиріжна (Україна) м. Кодима (Україна), які відсутні в реєстрі автомобільних доріг, затвердженого наказом МВС України №1075 від 07.09.2015 року «Про затвердження Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах», тобто за порушення Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 року. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем не доведено запровадження на території, що включає ділянку дороги сполученням с. Пиріжна (Україна) м. Кодима (Україна), прикордонного режиму. Зокрема, в постанові, що оскаржується, не зазначено: ким, яким документом та коли затверджений реєстр автомобільних доріг; які саме дороги внесені до вказаного реєстру; чи внесена до реєстру вищевказана ділянка дороги та дорога сполученням с. Пиріжна - м. Кодима розташована таким чином, що прямує саме до державного кордону. Вважає, що викладені ним обставини вказують на незаконність постанови від 19.01.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП.

В судове засідання позивач не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Гусаку О.М.

Адвокат Гусак П.Л. у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та пояснив, що зі змісту оскаржуваної постанови не можливо визначити який саме пункт Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах, затверджених наказом МВС України №1075 від 07.09.2015 року, порушив ОСОБА_1 . Відповідачем не доведено занесення ділянки дороги с. Пиріжна - м. Кодима до реєстру автомобільних доріг, а також ту обставину, що дорога сполученням с. Пиріжна - м. Кодима розташована таким чином, що прямує саме до державного кордону. Крім того, на даний час реєстр автомобільних доріг, що знаходяться у межах прикордонної смуги і безпосередньо просягаються до державного кордону України поза межами встановлених пунктів пропуску через державний кордон, не складений та не затверджений. Також адвокат зазначив, що межі прикордонної смуги регулюються відповідними знаками, зокрема «Прикордонна смуга» та відповідно «В`їзд заборонено». Такі знаки на ділянці дороги, по який рухався на автомобілі ОСОБА_1 , були відсутні.

Виконуючий обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Кодима» Мельничук В.К. у судове засідання не з`явився та надав суду заяву, в якій зазначив, що він не має можливості бути присутнім на розгляді справи у зв`язку із перебуванням у відрядженні.

Представник відділу прикордонної служби «Кодима» Желіборщ В.Г. у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення та зазначив, що під час складання протоколу в.о. начальника прикордонної служби Мельничук В.К., в умовах особливого періоду, який діє з 2014 року, в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом, керуючись нормами Постанови Кабінету міністрів України №1147 від 27.07.1998 року «Про прикордонний режим» та наказом МВС України №1075 від 07.09.2015 року «Про затвердження Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах», що забороняють рух транспортних засобів в межах контрольованого прикордонного району, зокрема Кодимського району Одеської області, дорогами, які відсутні в реєстрі автомобільних доріг та ведуть до державного кордону, законно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 19.01.2021 року рухався на автомобілі «Форд Транзит» державний номерний знак НОМЕР_1 саме в контрольованому прикордонному районі на ділянці дороги с. Пиріжна м. Кодима та в цьому напрямку міг потрапити до Державного кордону України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 порушив п.2 Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах.

Вислухавши сторони, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступні факти, відповідні їм правовідносини та прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 січня 2021 року помічником начальника відділу прикордонної служби «Кодима» лейтенантом Желіборщ В.Г. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №166456, зі змісту якого вбачається, що «19.01.2021 року о 05 годині 00 хвилин, в ході реалізації оперативної інформації, на сполученні с. Пиріжна (Україна) м. Кодима (Україна) зупинено автомобіль марки «Форд Транзит» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який порушив прикордонний режим, а саме: рух транспортних засобів, які відсутні в реєстрі автомобільних доріг, затвердженого наказом МВС України №1075 від 07.09.2015 року «Про затвердження Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах», тобто своїми діями порушив Положення по прикордонний режим, затверджене Постановою Кабінетом міністрів України №1147 від 27.07.1998 року, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.202 КУпАП.»

19 січня 2021 року в.о. начальника відділу прикордонної служби «Кодима» старшим лейтенантом Мельничуком В.К. винесено постанову серії ПдРУ №036003, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

При прийнятті вказаної постанови, в.о. начальника відділу прикордонної служби «Кодима» старшим лейтенантом Мельничуком В.К. встановлено, що 19.01.2021 року о 05 годині 00 хвилин, в ході реалізації оперативної інформації, на сполученні с. Пиріжна (Україна) м. Кодима (Україна) зупинено автомобіль марки «Форд Транзит» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який порушив прикордонний режим, а саме: рух транспортних засобів, які відсутні в реєстрі автомобільних доріг, затвердженого наказом МВС України №1075 від 07.09.2015 року «Про затвердження Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах», тобто своїми діями порушив Положення по прикордонний режим, затверджене Постановою Кабінетом міністрів України №1147 від 27.07.1998 року, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.202 КУпАП.

При вирішенні спору суд виходить з того, що правовідносини врегульовані наступними нормами:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Нормами ст. 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, у відповідності до статті 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні прикордонного режиму або режиму у пунктах пропуску через державний кордон України (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - як громадяни, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Главою ІІІ Закону України «Про Державний кордон України» № 1777-ХІІ від 04.11.1991 року з послідуючими змінами і доповнення визначено положення про прикордонний режим.

Згідно ст.22 вказаного Закону з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

Контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

Відповідно до ст.23 цього Закону у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб …

Дозвіл на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу дає і здійснює Державна прикордонна служба України. У необхідних випадках Державна прикордонна служба України може запроваджувати додаткові тимчасові режимні обмеження на в`їзд і провадження робіт у прикордонній смузі (ст.24 Закону).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. N 1147 «Про прикордонний режим» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України …, відповідно до Закону України «Про державний кордон України» КМУ постановив: установити вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим, а також затверджено Положення про прикордонний режим.

До Переліку міст і районів, у межах території яких можуть бути встановлені контрольовані прикордонні райони входить окрім усіх перелічених в тому числі і Кодимський район Одеської області.

Пунктом 1 Положення «Про прикордонний режим» (надалі Положення) встановлюється система режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в`їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб …

Відповідно до п.2 Положення:

- контрольований прикордонний район - це ділянка місцевості, яка визначена, як правило, у межах території району, міста, селища та села, прилеглої до державного кордону або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби … (п.п.2);

- прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень (п.п.3).

Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України Від 07.09.2015 № 1075 затверджено Додаткові тимчасові режимні обмеження у контрольованих прикордонних районах. Даними обмеженнями (п.1 ч.2), визначено, що у межах встановленої прикордонної смуги, визначених у пункті 1 Додаткових тимчасових режимних обмежень в контрольованих прикордонних районах, заборонено рух транспортних засобів (крім техніки та обладнання для агропромислового комплексу, задіяних у проведенні сільськогосподарських робіт) дорогами, які відсутні в реєстрі автомобільних доріг та ведуть до державного кордону, або на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон, контрольних пунктів в`їзду-виїзду та між населеними пунктами.

Натомість, у постанові, яка оскаржується, відповідачем в.о. начальника прикордонної служби «Кодима» Мельничуком В.К. чітко не вказано місце вчинення та/або виявлення правопорушення (відсутні посилання на розташування відповідних прикордонних знаків, які визначають перебіг державного кордону безпосередньо на місцевості та межі прикордонної смуги в межах контрольованих прикордонних районів), та зміст порушення прикордонного режиму, яке допустив ОСОБА_1 ; не зазначено пункту нормативного акту, який встановлює відповідну заборону в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, а також не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КпАП України. Крім того, жодного доказу не надано представником відповідача і під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самих правопорушень. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем на території ділянки с. Пиріжна м. Кодима, перебував саме у прикордонній смузі в межах прикордонного контрольованого району, рухався в напрямку державного кордону, та на тій ділянці дороги, яка не внесена до Реєстру автомобільних доріг.

Ретельний аналіз цих обставин вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП України, в діях ОСОБА_1 , що є обставиною, яка виключає провадження у справі в розумінні положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Як зазначено у ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КУпАП України, в зв`язку з чим, постанова серії ПдРУ № 036003 від 19 січня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП України, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Кодима» та виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Кодима» Мельничука Володимира Костянтиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ПдРУ №036003 від 19.01.2021 року, винесену виконуючим обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Кодима» старшим лейтенантом Мельничуком Володимиром Костянтиновичем, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О.Калашнікова