Справа № 420/14303/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16.11.2020 року №7597 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання позивача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці (позивачу) згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є суддею у відставці з 12.11.2015 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. Позивач отримав в Господарському суді Одеської області довідку №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 19.02.2020 року належна йому суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 113508,00 грн., на підставі якої відповідно до Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі №420/5417/20 ГУ ПФУ в Одеській області здійснено відповідний перерахунок. 24.07.2020 року через невірне визначення суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у довідці №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року Господарським судом Одеської області видано нову довідку №08-29/6197/2020, у якій суддівська винагорода для обчислення щомісячного грошового утримання станом на 18.02.2020 року визначена в розмірі 141885,00 грн. 13.11.2020 року позивач звернувся з вказаною довідкою до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, однак відповідачем відмовлено в такому перерахунку Рішенням №7597 від 16.11.2020 року. Оскільки суддя після виходу у відставку не може бути позбавлений гарантій незалежності судді, зокрема належного матеріального забезпечення судді у відставці (щомісячного довічного грошового утримання), та грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, та враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що відповідно до підп.4 п.24 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір посадового окладу судді з 01.01.2020 року становить: для судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року та оскільки після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 24.07.2020 року №08-29/6197/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці відсутні. Крім того представник позивача вказує, що позовні вимоги щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді та без обмеження її граничного розміру є передчасними.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в строк для надання відзиву на позов надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи позивача ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року №788-VIІІ звільнено з посади судді Господарського суду Одеської області (а.с.51-52).

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітку.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в подальшому, позивачу здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді, в тому числі у зв`язку зі зміною правового регулювання розміру посадового окладу судді, та відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Господарським судом Одеської області Вих.№08-29/336/2020 від січня 2020 року, станом на 01.01.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 56754,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 31530,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 25224,00 грн. (а.с.58).

26.02.2020 року Господарський суд Одеської області видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/1260/2020, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 50448,00 грн.

06.05.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року, однак 06.05.2020 року Відділом з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №3108 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням Рішення КСУ від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16), до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку (а.с.59).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 року, по справі №420/5417/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області задоволено частково, визнано противоправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 06.05.2020 року №3108 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій в статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90 % грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді (а.с.60-61, 63 зворотна сторона - 64).

Через невірне визначення суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у довідці №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року, 24.07.2020 року Господарський суд Одеської області видав позивачу нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/6197/2020, про те, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 141885,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 78825,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 63060,00 грн. (а.с.13). Вказана довідка видана саме на підставі Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, абзацу 4 ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-IX та ст.135 Закону України «Про судоустрій в статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ.

13.11.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року.

16.11.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №7597 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося, підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 24.07.2020 року №08-29/6197/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці відсутні (а.с.14).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

02.06.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» №1401-VIII та новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі Закон від 02.06.2016 або Закон №1402-VIII), які набрали чинності 30.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 07.07.2010 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 1 ст.142 Закону №1402-VIII, визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII).

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Частина 3 цієї ж статті встановлює базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII).

Аналіз норм діючого законодавства України, що регулює питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці дозволяє суду дійти висновку про те, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, і відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002; від 01.12.2004 року №19-рп/2004; від 11.10.2005 року №8-рп/2005; від 18.06.2007 року №4-рп/2007; від 22.05.2008 року №10-рп/2008; рішення №3-рп/2013 від 03.06.2013 року, від 08.06.2016 року №4-рп/2016; від 27.02.2018 року № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Водночас, у Розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачено певні особливості визначення розміру суддівського винагороди та, відповідно, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

А саме п.24 передбачає, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить: 4) з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Крім того, п.25 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Так, ч.3. ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (Закон втратив чинність, крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 розділу XII Закону №1402-VIII від 02.06.2016, на підставі Закону №1402-VIII) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат" (ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року з урахуванням Рішення КСУ №11-р/2018 від 04.12.2018 року).

Аналіз п.25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення дозволяє виділити дві категорії суддів з різними умовами отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

(а) судді, які: пройшли кваліфікаційне оцінювання; за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після 30.09.2016; пропрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

На цих суддів поширюється дія Закону від 02.06.2016 року і вони мають право (набудуть після настання усіх передбачених Законом умов) на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років додатково два відсотки грошового утримання судді.

(б) судді, які вийшли у відставку після набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, тобто після 30.09.2016 року.

Для цих суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Фактично розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Як встановлено судом, позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Оскільки позивачу було призначено довічне грошове утримання з 2015 року суд дійшов висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислювалось та виплачувалось з урахуванням вищезазначених положень абзацу другого п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Разом з тим, суд враховує, що Рішенням КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При цьому КСУ вказав, що запровадження згідно із положеннями п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Частиною 2 ст.152 Конституції України закріплено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення визначено, що положення Закону №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (опубліковано в Офіційному віснику України від 24.03.2020 - 2020 р., № 23, стор.306, стаття 901).

Отже, з дня ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

У зв`язку з цим, Господарський суд Одеської області видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/1260/2020 від 26.02.2020 року, а в подальшому через невірно визначений розмір суддівської винагороди нову довідку №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року, про те, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 141885,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 78825,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 63060,00 грн. (а.с.13).

Суд зазначає, що набрання чинності рішенням КСУ, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

При цьому, на переконання суду, зміна розміру посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок).

Згідно з п.1 розділу 1 Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа). Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання (п.1 розділу 2 Порядку).

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (п.2 розділу 3 Порядку).

Пункт 3 розділу 2 Порядку визначає, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Даний пункт відповідає положенню ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII. Відповідно до якої визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до п.5 розділу І цього Порядку (п.3 розділу 4 Порядку.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (п.4 розділу 2 Порядку).

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм, можна дійти висновку, що у випадку зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема посадового окладу, за заявою судді у відставці, до якої додається довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, органами Пенсійного фонду України здійснюється відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13.11.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку зі зміною окладу та видачою йому нової довідки. До вказаної заяви додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану Господарським судом Одеської області №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року.

Однак 16.11.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №7597 про відмову позивачу у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося, а тому підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 24.07.2020 року №08-29/6197/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у ОСОБА_1 виникло з моменту визнання неконституційними положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII, а саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, оскільки саме з 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Закону №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Аналогічний висновок викладений у Рішенні Верховного суду у зразковій справі №620/1116/20 від 16.06.2020 року.

Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах у яких:

позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання;

відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч.1, 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.17, ч.5 ст.19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Цneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 2015 року, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, суд доходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.11.2020 року №7597 є протиправним та наявні підстави для його скасування.

Крім того, з урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року, виданої Господарським судом Одеської області, з 19.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що після 18.02.2020 року жодних нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалося та відповідно наступний перерахунок повинен здійснюватися при подальшому збільшенні розміру суддівської винагороди, оскільки саме 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII та оскільки підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою, яку позивачем і надано до територіального органу ПФУ.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №7597 від 16.11.2020 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/6197/2020 від 24.07.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання, в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.