Справа № 440/4004/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р. Справа № 440/4004/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського міського голови Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2020, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 28.09.20 по справі № 440/4004/20

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського міського голови Полтавської області третя особа Управління з питань комунального майна та земельних відносин Виконавчого комітету Лубенської міської рада

про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського міського голови Полтавської області (далі - відповідач, Лубенський міський голова), в якій з урахуванням уточнень позовних вимог просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Лубенського міського голови №21-р від 23.01.2020 "Про припинення розгляду повторних звернень гр. ОСОБА_1 " зі змінами внесеними розпорядженням Лубенського міського голови №208 від 26.08.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Лубенського міського голови Лубенської міської ради Полтавської області, яка полягала у непередачі у встановленому порядку клопотання ОСОБА_1 від 23.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,534 га, на розгляд пленарного засідання Лубенської міської ради Полтавської області та зобов`язати Лубенського міського голову Лубенської міської ради Полтавської області винести на розгляд пленарного засідання Лубенської міської ради і включити до порядку денного чергового пленарного засідання клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 23.12.2019.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач - Лубенський міський голова Полтавської області, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92751819 ОСОБА_1 належить нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 .

17.08.2017 позивач звернувся до відповідача зі заявою, у якій просив передати у власність земельну ділянку не більше 0,10 га для обслуговування будівлі за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 11.09.2017 №7-8/2538 відповідач повідомив позивача про те, що безоплатна передача земельних ділянок за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель органів влади та місцевого самоврядування не передбачена. Для зміни цільового призначення землі ОСОБА_1 необхідно отримати від міської ради дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, в порядку встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

25.09.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :06:069:0012, площею 0,0534 га для обслуговування будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 29.09.2017 №1-8/2680 відповідач повідомив позивача про те, що після придбання об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою ОСОБА_1 лише набув право користування земельною ділянкою, на якій такий об`єкт розміщений, без зміни її цільового призначення. Вказано, що станом на 29.09.2017 ОСОБА_1 не оформив свого права користування землею, а відповідно не набув підстав для того, щоб правомірно користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою комунальної власності, які передаються орендареві землі, відповідно ОСОБА_1 не має права звертатись до міської ради із зазначеним вище клопотанням.

Надалі, упродовж 2018 та 2019 років позивач звертався до відповідача зі заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для одержання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0534 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщене його майно.

У відповідях на вказані заяви виконавчим комітетом Лубенської міської ради вимагалося від ОСОБА_1 оформити право користування земельною ділянкою за вказаною адресою на умовах, визначених земельним законодавством України.

21.01.2020 розпорядженням міського голови Лубенської міської ради №21р "Про припинення розгляду повторних звернень гр. ОСОБА_1 " вирішено припинити розгляд звернень громадянина ОСОБА_1 з приводу надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 як повторних від однієї і тієї ж особи, з одного і того ж питання, яке неодноразово розглядалося виконавчими органами міської ради, і з якого заявнику надавались обґрунтовані і вичерпні відповіді.

26.08.2020 розпорядженням міського голови Лубенської міської ради №208р "Про внесення змін до розпорядження від 23.01.2020 №21р" вирішено внести зміни до розпорядження від 23.01.2020 №21р та викласти пункт 1 у наступній редакції: "1. Розгляд звернень громадянина ОСОБА_1 з приводу надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 як повторних від однієї і тієї ж особи, з одного і того ж питання, яке неодноразово розглядалося виконавчими органами міської ради, і з якого заявнику надавались обґрунтовані і вичерпні відповіді, припинити до оформлення ним права користування на земельну ділянку за вказаною адресою".

Позивач, вважаючи таку бездіяльність та оскаржуване розпорядження Лубенського міського голови протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповіді Лубенської міської ради, оформлені листами від 11.09.2017, 29.09.2017, 19.06.2018, 29.03.2019 за змістом та формою не можуть вважатися належним розглядом клопотань ОСОБА_1 у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України та частини другої статті 59 Закону №280/97-ВР.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (надалі за текстом - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), виключно до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, з-поміж іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у розмірі - не більше 0,01 гектара.

Положеннями частини шостої статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема щодо регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону №280/97-ВР, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Судовим розглядом встановлено, що позивач упродовж 2017 - 2019 років (останній раз - 23.12.2019 року) неодноразово звертався до Лубенської міської ради зі заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 0,0534 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщене його нерухоме майно.

Так, зокрема, зі змісту заяви позивача від 25.03.2019 вбачається, що до неї додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорта та ідентифікаційного коду.

Також з матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що відповідні заяви ОСОБА_1 реєструвалися виконавчим комітетом Лубенської міської ради та розглядалися у тому числі й Лубенським міським головою у порядку та на підставах Закону України "Про звернення громадян".

Нормами цього ж Закону обґрунтовані оскаржувані розпорядження про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 (ст.8 Закону).

У той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції заяви (звернення) ОСОБА_1 стосувалися питань отримання у власність земельної ділянки.

Так, згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями частини шостої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України, виключно до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, з-поміж іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема щодо регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на викладене, відповідач повинен був вжити дії щодо винесення у відповідній встановленій законом процедурі заяв ОСОБА_1 для розгляду на пленарному засіданні місцевої ради, яка за результатами розгляду мала прийняти рішення щодо надання чи відмову у наданні безоплатно у власність земельної ділянки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідачем надавалися лише відповіді з роз`ясненнями та пропозиціями щодо вирішення питання користування вказаною земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством України.

Крім того, підстави для відмови у наданні дозволу, зокрема на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначено частиною сьомою статті 118, а також статтями 122-123 ЗК України у разі вирішення питання про надання земельної ділянки у користування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у листах відповідача не зазначено жодної підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 0,0534 га за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченої Земельним кодексом України.

Отже, відповіді Лубенської міської ради, оформлені листами від 11.09.2017, 29.09.2017, 19.06.2018, 29.03.2019 за змістом та формою не можуть вважатися належним розглядом клопотань ОСОБА_1 у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України та частини другої статті 59 Закону №280/97-ВР.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що бездіяльність Лубенського міського голови Полтавської області, яка полягає у невжитті заходів щодо забезпечення розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0534 га сесією Лубенської міської ради Полтавської області є протиправною, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача вжити дії щодо винесення на розгляд пленарного засідання (сесії) Лубенської міської ради клопотання позивача від 23.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 , як особа зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, має право на звернення з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Одночасно, припинення розгляду звернень громадянина ОСОБА_1 , на підставі розпоряджень Лубенського міського голови від 23.01.2020 №21-р та від 26.08.2020 №208, фактично позбавило позивача на звернення до міської ради з питання одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, площею 0,0534 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщене його майно.

Отже, враховуючи те, що заяви ОСОБА_1 не були розглянуті відповідачем у належний спосіб, а припинення розгляду його звернень є зловживанням з боку суб`єкта владних повноважень та порушує право позивача на те, щоб вони все ж були розглянуті на підставі закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання протиправним та скасування розпоряджень Лубенського міського голови від 23.01.2020 №21-р та від 26.08.2020 №208.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на норми законодавства, які на його думку є підставою для відмови в задоволенні звернення позивача про безоплатну приватизацію земельної ділянки із зміною її цільового призначення. Разом з тим, проводити аналіз вказаних норм до прийняття уповноваженим законом органом, в порядку передбаченому законом, рішення про відмову або задоволення звернення про безоплатну приватизацію земельної ділянки із зміною її цільового призначення є недоцільним. Одночасно відповідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають віршуватися виключно на пленарних засіданнях міської ради, а не відповідачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Колегія суддів вважає, що відповідачем у цьому випадку не дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського міського голови Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 по справі № 440/4004/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов