Справа № 638/14000/20
Суддя: Садовський К. С.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Садовського К.С.,

за участю секретаря судових засідань - Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції Київської області молодшого лейтенанта поліції Ткачук Ірини Сергіївни, Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 р. з Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він просить суд скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Ткачук Ірини Сергіївни серія ЕАМ № 3182524 від 23.09.2020, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позов обґрунтував тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, вказав, що Правил дорожнього руху не порушував, умислу на це не мав, при розгляді справи поліцейським не було надано йому можливості скористатись правовою допомогою, не пред`явлено доказів його вини, виходячи з цього, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2020 р. позов ОСОБА_1 був залишений без руху, а позивачу запропоновано усунути виявлені недоліки.

22.12.2020 р. вимоги суду позивачем були виконані.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 р. у справі за позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Одночасно судом в якості співвідповідача було залучено Управління патрульної поліції в Київській області.

16.02.2021 р. представник відповідачів Поліщук М.В., після отримання ухвали суду про відкриття провадження у адміністративній справи з копією позову та доданими до нього документами, у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю та недоведеністю. Зазначив, що дії інспектора при винесенні оскаржуваної постанови були повністю правомірними, а винесена ним постанова є законною та обґрунтованою. Також просив розгляд справи провести у його відсутність.

18.02.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на задоволенні його позовних вимог, оскільки на його думку розгляду справи про відсутність чи наявність у нього стразового полісу фактично не відбулось та його не було ознайомлено з будь-якими правами, визначеними ч.1 ст. 268 КУпАП. Просить здійснювати розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2020 інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції Київської області ДПП молодшим лейтенантом поліції Ткачук Іриною Сергіївною винесено постанову серії ЕАМ № 3182524 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 23.09.2020 року, о 18:04 год., у м. Бориспіль, на вул. Київський шлях, 1Д/3, позивач, як водій, керував транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , та ставши учасником ДТП, не надав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.4 ( г ) ПДР України - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, в даному випадку Відповідач дійшов висновку про відсутність у Позивача полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності, оскільки останній на вимогу поліцейського його не пред`явив. З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7 «Про Національну поліцію»).

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що відповідальність за вказаною статтею виникає саме за керування транспортним засобом при відсутності поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події (статтею встановлений вичерпний перелік підстав).

Пунктом 2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України..

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Отже, поліцейський має право перевіряти документи водія, якщо вказана особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, або перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, як встановлено судом відносно позивача не виносилася постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлося інспектором патрульної поліції перед прийняттям оскаржуваної постанови. При цьому відповідачем належним чином також не задокументовано, не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України або його участь у ДТП чи знаходження в місці вчинення ДТП. При цьому у своїй позовній заяві позивач ці обставини також не підтверджує.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" надають право поліцейському зупинити транспортний засіб у випадку наявності інформації, яка, зокрема, свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, вказана підстава для зупинки транспортного засобу та/або пред`явлення водію вимого про надання документів, передбачає те, що по-перше: мало місце адміністративне правопорушення (як реальний факт, а не можливо вчинене), по-друге: у поліцейського наявна інформація про причетність водія до вчинення такого адміністративного правопорушення.

У спірному випадку не можливо стверджувати про наявність підстав для перевірки у позивача наявності страхового полісу.

З огляду на викладене, вимога поліцейського водію пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, неможливо визнати правомірною.

В контексті розгляду цієї справи, ненадання позивачем у спірному випадку до перевірки страхового полісу не може бути кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3182524 від 23.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як протиправна.

Представником відповідачів до відзиву на позов в якості доказу було надано CD-диск з двома відеофайлами. З цього приводу необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві він жодних порушень правил дорожнього руху України 23.09.2020 не вчиняв.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Суд зазначає, що надані представником відповідача Поліщук М.В. матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копія зазначеного доказу має бути засвідчена електронним цифровим підписом або має бути надана суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ньому, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис на CD-диску не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Суд зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

При цьому, інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачами не надано та матеріали справи не містять.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд враховує норми ст. 286 КАС України, згідно з якою за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, належним способом захисту порушених прав є визнання протиправною та скасування рішення відповідача про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - УПП в Харківській області.

На підставі наведеного та керуючись ст.2, 6-10, 77, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295, КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції Київської області молодшого лейтенанта поліції Ткачук Ірини Сергіївни, Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції Київської області молодшого лейтенанта поліції Ткачук Ірини Сергіївни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3182524 від 23.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Київській області, місцезнаходження: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 19.

Відповідач: інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Ткачук Ірина Сергіївна, місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4)

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2021 року.

Головуючий суддя -