Справа № 200/579/21-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р. Справа№200/579/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Костянтинівсько Дружківсько об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання незаконним та скасування рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.12.2020 року № 82 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням заробітку вказаних у довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П., зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько Дружківсько об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.12.2020 року № 82 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням заробітку вказаних у довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П., зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у Костянтинівсько Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком, яка розрахована з урахуванням заробітку з липня 2000 року по лютий 2018 року за даними персоніфікованого обліку. Позивач зазначає, що 04.12.2020 року він звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії та надав довідку про заробіток № 981 від 09.09.2010 року за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року, однак рішенням від 04.12.2020 року № 82 йому було відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату № 981 від 09.09.2010 року за періоди роботи з січня 1987 року по грудень 1991 року в Костянтинівському заводі «Автоскло». Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційні права на отримання належної пенсії. Позивач зазначає, що надана ним до управління довідка про заробітну плату № 918 від 09.09.2010 року відповідає вимогам п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вказує, що сумніви відповідача щодо можливості невідповідності вказаних у довідці № 981 від 09.09.2010 року про розмір заробітної плати даних дійсним обставинам є лише його припущенням і непідтверджені жодними доказами. Позивач зазначає, що неможливість відповідача здійснити перевірку обґрунтованості видачі вказаної довідки не може впливати на право особи на пенсійне забезпечення. З огляду на вказані обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позиву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

04.12.2020 року позивач звернувся до управління із заявою № 5506 про перерахунок пенсії по заробітній платі, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачем надано довідку про заробітну плату, яка видана заводом «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» від 09.09.2010 року № 981 за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року, однак в довідці не зазначено місцезнаходження первинних документів, на підставі яких надано довідку. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Костянтинівське державне підприємство завод «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» припинило свою діяльність за судовим рішенням 11.07.2012 року. За інформацією з архівного відділу Костянтинівської міської ради документи з кадрових питань Костянтинівського заводу «Автоскло» ім. К.Т.Бондарева» на державне зберігання не надходили. За таких обставин позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вважає, що рішення про відмову в перерахунку пенсії були прийнято у межах та у спосіб визначений чинним пенсійним законодавством.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 5-10).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.12.2020 року звернувся до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 5506 про перерахунок пенсії по заробітній платі, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

До заяви позивач надав: сканкопію паспорту НОМЕР_1 , виданого Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області від 03.12.1996 року, сканкопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 від 15.05.1998 року, сканкопію довідки про заробітну плату, видану заводом «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» від 09.09.2010 року № 981 за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року.

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.09.2010 року № 981, виданої заводом «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» визначена сума заробітної плати ОСОБА_1 з липня 1987 року по грудень 1991 року (а.с. 22).

04.12.2020 року Костянтинівсько Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 82 про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 11-12).

У рішенні відповідач зазначав, що заявником надано довідку про заробітну плату, яка видана заводом «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» від 09.09.2010 року № 981 за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року. В довідці не зазначено місцезнаходження первинних документів, на підставі яких надано довідку. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Костянтинівське державне підприємство завод «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» припинило свою діяльність за судовим рішенням 11.07.2012 року. За інформацією з архівного відділу Костянтинівської міської ради документи з кадрових питань Костянтинівського заводу «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева» на державне зберігання на надходили.

За таких обставини вирішено відмовити ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погодившись з рішенням Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» якого визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, врахування заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року здійснюється на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абз.2, 3 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Згідно з абх.1 п.2.10 розділу ІІ Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плані за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у первинних документах відносно позивача за відповідний період.

Як вбачається з довідки про заробіток для обчислення пенсії від 09.09.2010 року № 981, виданої заводом «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева», за період роботи з січня 1987 року по грудень 1991 року, вона відповідає вимогам встановленим Порядком № 22-1, а саме: видана на підставі особових рахунків за 1987-1991 роки, містить печатку підприємства та підписи уповноважених на це осіб (керівника та головного бухгалтера).

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідно до зазначеного пункту відповідач мав право перевірити відповідність відомостей зазначених в довідці про заробітну плату, однак відсутність відомостей про місцезнаходження архіву підприємства не може бути підставою для неврахування наданої позивачем довідки.

Крім того, суд вказує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання Костянтинівським заводом «Автоскло» обов`язків щодо передання до архіву на зберігання документів з особового складу (накази, картки особових рахунків, особові справи, відомості про нарахування заробітної плати).

Суд зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок, при призначенні (перерахунку) пенсії позивачу, щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунок пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 607/14668/16-а.

Відсутність у відповідача фактичної можливості здійснити перевірку довідки заводу «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева», на підставі первинних документів підприємства, не є підставою для неврахування виданої ним довідки для обчислення пенсії позивача.

Ризик неможливості здійснення такої перевірки з незалежних від людини причин не може бути покладений па особу, що звернулась за призначенням пенсії, якщо вимоги до форми довідки про заробітну плату були дотримані підприємством, що її видало, а сам факт роботи в цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжні.

Вимоги до форми довідки підприємством дотримані. Проти вказаної обставини відповідач в наданому відзиві не заперечував. Факт роботи позивача в період з 15.02.1980 року по 30.06.1998 року на Костянтинівському заводі «Автоскло» підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с. 13-21).

Суд звертає увагу, що постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в пенсійних спорах на пенсійний орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для прийняття свого рішення та/або вчинення дій (бездіяльності).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі №817/149/17, від 29.03.2018 у справі №813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для суду при вирішенні даної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

Крім того, суд вказує на те, що у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно грунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли мас місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, па обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для нього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб. тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Тк само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає прийняте відповідачем рішення № 82 про відмову в перерахунку пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П., суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах Пономарьов проти України, Рябих проти Росії, Нєлюбін проти Росії), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Серявін та інші проти України зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на те, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії з урахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.09.2010 року № 918, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківсько об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення № 82 Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у перерахунку пенсії від 04.12.2020 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стали неправомірні дії відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківсько об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення № 82 Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у перерахунку пенсії від 04.12.2020 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П. задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення № 82 Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у перерахунку пенсії від 04.12.2020 року.

Зобов`язати Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату № 981 від 09 вересня 2010 року видану ліквідатором Заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» Годз О.П.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Ціолковського, 25, м. Костянтинівка, Донецька область, 85113) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 22 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська