Справа № 360/480/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/480/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Марківське ОУПФУ), в якій позивач просить: визнати бездіяльність відповідача, що полягає в незарахуванні позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, періодів роботи на відособленому підрозділі «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 та з 30.12.2011 по 21.03.2017 протиправною; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.01.2021, зарахувавши до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, періоди роботи на відособленому підрозділі «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 та з 30.12.2011 по 21.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.01.2020 він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-VI.

Листом від 20.01.2021 № 7-9/Т-21/8-1238/21 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-VI. Відмова мотивована тим, що до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, позивачу не було зараховано періоди роботи на ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988; з 20.12.1988 по 23.04.1989; з 09.06.1989 по 14.06.1989; з 27.06.1991 по 30.11.1996 та з 30.12.2011 по 21.03.2017.

Відповідач посилається на те, що надані позивачем документи для перерахунку пенсії, що підтверджують наявність необхідного стажу, не можуть бути застосовані, оскільки вони видані підприємствами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в незарахуванні позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, вищевказаних періодів роботи, оскільки згідно записів трудової книжки позивач дійсно працював на ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 та з 30.12.2011 по 21.03.2017 на посадах з повним робочим днем під землею. Посади, на яких працював позивач, згідно з результатами атестації робочих місць належать до переліку підземних професій з умовами праці, що підтверджують право на пенсію за списком № 1, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 03.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 50-56), в обґрунтування якого останній послався на таке. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 28.03.2017 3226/02-02/1 будь-які документи для призначення (перерахунку) пенсій (довідки, що підтверджують стаж роботи, довідки, які уточнюють пільговий характер роботи за Списком №1 та №2, довідки про заробітну плату, завірені первинні документи тощо), видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, які не перереєстровані на контрольованій території, до роботи не застосовувати.

З 02.05.2020 в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до частини 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний стаж роботи позивача складає 40 років 1 місяць 2 дні з врахуванням пільгового стажу за списком № 1, який складає 13 років 7 місяців 12 днів.

Періоди роботи па шахті ім. «60 летия СССР» в/о «Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988, та з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996, з 30.12.2011 по 05.04.2013 не зараховані до пільгового стажу, оскільки відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадянам та правовий режим на тимчасово окупованій території України " будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними - будь-який акт (рішення, документ), виданий вищезазначеними органами та/або особами, є недійсними і не створює правових наслідків.

Пільговий стаж за списком №1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 11.06.2001 по 29.12.2011, з 06.04.2013 по 28.02.2017.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є пенсіонером, перебуває на обліку в Марківському ОУПФУ та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України та матеріалів пенсійної справи (арк. спр. 13, 57-72).

14.01.2021 позивач звернувся до Марківського ОУПФУ з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-VI з врахуванням всього пільгового стажу за Списком № 1, а саме періоди роботи на: ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988; з 20.12.1988 по23.04.1989; з 09.06.1989 по 14.06.1989; з 27.06.1991 по 30.11.1996; з 11.06.2001 по 26.12.2011 та з 30.12.2011 по 21.03.2017. До вказаної заяви позивачем було додано: копії паспорта та трудової книжки, довідку №1576 від 29.09.2020, довідку №1577 від 29.09.2020, довідку №1581 від 29.09.2020, довідку №1828 від 29.09.2020, довідку №1529 від 29.09.2020, копії наказів № 269/к від 27.06.1991, №314 від 28.02.1995, №371-к від 27.11.1996, №773 від 19.10.1999 (арк. спр. 16).

Листом від 20.01.2021 № 7-9/Т-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ повідомило ОСОБА_1 про те, що періоди роботи на шахті ім. «60 летия СССР» в/о "Свердловантрацит" з 30.05.1988 по 29.07.1988, та з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996, з 30.12.2011 по 05.04.2013 не зараховані до пільгового стажу за таких обставин. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій. При визначенні права на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом 20 цього Порядку для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У цьому документі має бути вказано: період роботи, що зараховується до пільгового стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких відноситься цей період роботи. Крім пільгової довідки, надається копія наказу підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та право відповідних працівників на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1. Відповідно до п. 20 цієї Постанови у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадянам та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними - будь-який акт (рішення, документ), виданий вищезазначеними органами та/або особами, є недійсними і не створює правових наслідків. Пільговий стаж за списком №1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 11.06.2001 по 29.12.2011, з 06.04.2013 по 28.02.2017 (арк. спр. 17-18).

Трудова книжка НОМЕР_2 щодо спірних періодів роботи позивача містить такі записи:

Свердловантрацит шахта імені «60-річчя СРСР» Свердловського виробничого об`єднання по видобутку антрациту:

запис № 1 від 30.05.1988 - прийнято гірником підземним 1 розряду з повним робочим днем під землею;

запис № 2 від 29.07.1988 - звільнено у зв`язку з закінченням виробничої практики;

запис № 3 від 20.12.1988 - прийнято гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

запис № 4 від 23.04.1989 - звільнено у зв`язку з закінченням виробничої практики;

запис № 7 від 09.06.1989 - прийнято гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

запис № 8 від 14.06.1989 - звільнено у зв`язку з призовом до Радянської Армії;

запис № 10 від 27.06.1991 - прийнято гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

запис № 11 від 28.02.1995 - за результатами атестації робочих місць посада гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею відноситься до Списку № 1, наказ № 314 від 28.02.1995.

запис № 12 від 30.11.1996 - звільнено;

Відокремлений підрозділ Шахта «Довжанська-Капітальна» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит»:

запис № б/н від 30.12.2011 - прийнято за переводом начальником дільниці з повним робочим днем під землею;

ВП Шахта «Довжанська-Капітальна», ВП «Шахта Центросоюз», ВП «Шахта Харківська» та ВП «ГЗФ «Центросоюз» об`єднані в ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»;

запис № б/н від 01.08.2014 - переведено гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

запис № б/н від 21.03.2017 - звільнено за власним бажанням (арк. спр. 19-32).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 спірних періодів роботи позивача в відокремленому підрозділі «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 та з 30.12.2011 по 21.03.2017, суд зазначає таке.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу вказаних періодів роботи відповідач посилається на те, що позивачем не надано пільгові довідки.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в період з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 ОСОБА_1 працював гірником підземним 1 розряду з повним робочим днем під землею та гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею на шахті імені «60-річчя СРСР» Свердловського виробничого об`єднання по видобутку антрациту, з 30.12.2011 по 21.03.2017 працював начальником дільниці з повним робочим днем під землею та гірничим майстром з повним робочим днем під землею в відокремленому підрозділі Шахта «Довжанська-Капітальна» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» (після реорганізації ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»).

Таким чином, судом установлено, що в спірний період ОСОБА_1 працював на шахті імені «60-річчя СРСР» Свердловського виробничого об`єднання по видобутку антрациту та в відокремленому підрозділі Шахта «Довжанська-Капітальна» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» (після реорганізації ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит») на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Суд зазначає, оскільки частиною другою статті 114 Закону № 1058 прямо визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, а тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, та для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, та копій первинних документів, які б підтверджували зайнятість на підземних роботах, суд не бере до уваги, оскільки робота позивача з повним робочим днем під землею у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці. В розумінні п. 20 Порядку № 637 довідка надається лише в випадках відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, а в даному випадку всі відповідні записи в трудовій книжці позивача наявні.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачем надавалися відповідачу документи, видані установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території, та які не прийняті відповідачем, зокрема: довідка від 29.09.2020 № 1576, якою підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989 працював повний робочий день під землею на шахті імені «60-річчя СРСР» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» та виконував гірничі роботи за професіями, які передбачені Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1; підстава видачі довідки: особова картка Т-2, особові рахунки на заробітну плату, спуски-підйоми в шахту, протокол на вислугу років, технологічний процес з видобутку вугілля, накази про атестацію робочих місць (арк. спр. 33); довідка від 29.09.2020 № 1577, якою підтверджується, зокрема, що ОСОБА_1 у період з 27.06.1991 по 30.11.1996 працював повний робочий день під землею на шахті імені «60-річчя СРСР» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» та виконував гірничі роботи за професіями, які передбачені Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1; підстава видачі довідки: особова картка Т-2, особові рахунки на заробітну плату, спуски-підйоми в шахту, протокол на вислугу років, технологічний процес з видобутку вугілля, накази про атестацію робочих місць (арк. спр. 34), довідка від 30.09.2020 № 1828 про заробітну плату за період з липня 1991 року по серпень 1996 року (арк. спр. 36), довідка від 30.09.2020 № 1829 про перейменування підприємств (арк. спр. 37), накази про прийняття на роботу та про результати проведення атестації робочих місць (арк. спр. 38-43).

Оцінюючи спірні правовідносини, суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначив ЄСПЛ у справі "Andrejeva v. Latvia" (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі "Будченко проти України" (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо). Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд зазначає, що відсутність у позивача пільгових довідок та первинних документів, що стало підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також суд вважає за необхідне зауважити те, що ненадання позивачем документів на підтвердження умов, необхідних для призначення/перерахунку пенсії на пільгових умовах по Списку №1, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Що стосується посилань відповідача на законодавчо встановлену заборону для врахування довідок, виданих підприємствами, установами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до консультативного висновку "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку і за обставин, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади, позивачу - фізичній особі, у реалізації його права на отримання пенсії з підстави видачі підтверджуючих первинних документів установами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З наведених підстав суд приймає до уваги інформацію, що міститься у вищенаведених довідках, виданих установою, яка розміщується на тимчасово окупованій території України, оскільки зазначені в них відомості підтверджуються також записами, які містить трудова книжка позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, періоди роботи з 30.12.2011 по 21.03.2017, суд зазначає, що вимоги в цій частині слід задовольнити частково, а саме в частині щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 30.12.2011 по 05.04.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 21.03.2017, оскільки відповідачем надано докази на підтвердження того, що періоди роботи позивача з 06.04.2013 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (арк. спр. 60).

З огляду на наведене суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996, з 30.12.2011 по 05.04.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 21.03.2017 повинні бути враховані до пільгового стажу позивача.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" вбачається, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно зі списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, який діяв до 16 січня 2003 року, правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень, у тому числі директори, начальники.

Частиною четвертою статті 45 Закону України № 1058 визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З врахуванням спірного стажу роботи та стажу, який не заперечується відповідачем (10 років), пільговий стаж позивача складає більше 15 років, а відтак суд дійшов висновку, що позивач має достатній стаж для реалізації прав, передбачених статтею 8 Закону № 345-VІ та абз.3 ст. 28 Закону № 1058-ІV.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із діями відповідача, які полягають у відмові в перерахунку пенсії позивачу, яка викладена в листі від 20.01.2021 № 7-9/Т-21/8-1238/21, тому належним, ефективним та достатнім способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідно до його заяви від 14.01.2021 та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу на підставі статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи позивача з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 на шахті імені «60-річчя СРСР» Свердловського виробничого об`єднання по видобутку антрациту, з 30.12.2011 по 05.04.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 21.03.2017 в відокремленому підрозділі Шахта «Довжанська-Капітальна» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» (після реорганізації ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»).

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи представник позивача при зверненні до суду з позовом сплатив 908,00 грн судового збору (арк. спр. 9).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 605,33 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: Луганська область, смт Марківка, вул. Центральна, буд. 20, код за ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 14.01.2021.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 14.01.2021 на підставі статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 30.05.1988 по 29.07.1988, з 20.12.1988 по 23.04.1989, з 09.06.1989 по 14.06.1989, з 27.06.1991 по 30.11.1996 на шахті імені «60-річчя СРСР» Свердловського виробничого об`єднання по видобутку антрациту, з 30.12.2011 по 05.04.2013, з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.12.2016 по 21.03.2017 в відокремленому підрозділі Шахта «Довжанська-Капітальна» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» (після реорганізації ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,33 грн (шістсот п`ять грн 33 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун