Справа № 200/10737/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Справа№200/10737/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аляб`єва І.Г.

при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.

за участю:

представника позивача Сніменка О.І.

представника відповідача Гребенюка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Веско» (адреса: вул.Індустріальна, 2, м.Дружківка, Донецька область, 84205, ) до Офісу великих платників податків ДПС (адреса: вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Веско» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 № на суму 838 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки наказ від 17.09.2020 №1032 про проведення перевірки ПАТ «ВЕСКО» за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 28.09.2020 №23/28-10-51-11/00282049 прийнято з порушенням статті 80 Податкового кодексу України.

Також посилаються на те, що фактичний предмет перевірки не відповідає цілям фактичної перевірк, а порушення, встановлені ході її проведення не підтверджені належними доказами.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому він просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС на піставі наказу від 17.09.2020 №1032 було проведено перевірку ПАТ «ВЕСКО» за результатом якої складено акт від 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049 «Про результати фактичної перевірки Приватного акціонерного товариства «ВЕСКО» з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, виробництва, зберігання транспортування та обігу пального». На підставі акту від 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049 було прийняте податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 № на суму 838 000,00 грн.

Відповідач зазначає, що управління діяло правомірно та з дотримання норм чинного законодавства.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 200/10929/19-а за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 14.12.2020.

14.12.2020 розгляд справи відкладено на 12.01.2021 об 10 годині 30 хвилин.

Ухвалою суду від 12.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження, розгляд справи відкладено на 02.02.2021.

Ухвалою суду від 02.02.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 16.02.2021.

До судового засідання, призначеного на 16.02.2021 з`явилися представники сторін та надали пояснення, аналогічні викладеним у позові та відзиві на нього.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Позивач Приватне акціонерне товариство «ВЕСКО» () юридична адреса: вул.Індустріальна, 2, м.Дружківка, Донецька область, 84205.

17.09.2020 Офісом великих платників податків ДПС був прийнятий наказ № 1032 про проведення фактичної перевірки ПрАТ «ВЕСКО» за адресою: вул.Восточна, 19, с.Новоандріївка, Слов`янський район, Донецька область за період діяльності з 01.06.2019 року по дату закінчення перевірки з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, виробництва, зберігання транспортування та обігу пального.

На підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 17.09.2020 №1032 було оформлено та видано направлення на перевірку ввід 21.09.2020 №142, 143.

За наслідками вказаної перевірки, Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС складено акт від 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049, яким зафіксовані порушення ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481 95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та п.п.230.1.2, пп.230.1.3 п.230.1 та п.12 п.21 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами і доповненнями.

13.10.2020 ПрАТ «ВЕСКО» звернулося до Офісу великих платників податків ДПС та надало заперечення на акт перевірки 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049.

Листом Офісу великих платників податків ДПС від 28.10.2020 №34816/10/28-10-51-09 повідомлено підприємство, що до акту перевірки внесено зміни.

У зв`язку з встановленими в акті перевірки від 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049 порушеннями, Офісом великих платників податків ДПС складено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №, яким застосовано до ПрАТ «ВЕСКО» суму штрафних санкцій у розмірі 838 000,00 грн.

Так, актом перевірки від 28.09.2020 №23/28-10-5111-11/00282049 встановлено наступні порушення:

- ПрАТ «ВЕСКО» не обладнано та не зареєструвало витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на акцизному складі з уніфікованим №1002246, де розташовані резервуари (що порушує пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПКУ);

- в ПрАТ «ВЕСКО» зареєстровано акцизний склад з уніфікованим номером №1002246 на який відсутня ліцензія на право оптової торгівлі пальним (що порушує ст.15 Закону №481);

- відсутні дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, що формується після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операції з обігу пального у добі, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою (що порушує пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПКУ).

Позивач вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення, яке винесене за результатами проведеної перевірки, протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав з вказаним позивом.

На правовідносини які склались, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, про що також неодноразово висловився Верховний Суд у своїх постановах від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Водночас у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ПрАТ «ВЕСКО» у наказі Офісу великих платників податків ДПС від 17.09.2020 № 1032 зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак не зазначені обставини, які чітко повинні визначати мету її проведення та власне самі фактичні підстави, що випливають із згаданої норми податкового законодавства щодо зазначеного платника податків.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18.

Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Як слідує зі змісту наказу відповідача від 17.09.2020 № 1032, юридичною підставою для його прийняття та проведення фактичної перевірки позивача вказано підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Так, відповідно до вимог пп. 80.2.5 ПК України, фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які і визначають підстави для такої перевірки. Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 1 липня 2019 року по справі N 140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі № 160/7669/18).

В даному випадку судом встановлено, що відповідач здійснюючи у наказі № 1032 від 17.09.2020 посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України жодним чином не обґрунтував наявність підстав для проведення фактичної перевірки, які передбачені вищевказаною нормою, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про можливі порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, що в свою чергу унеможливлювало для платника чітко розуміти мету такої перевірки, позаяк є незрозумілим про яке можливе порушення з його боку може йти мова.

Отже, зазначення в наказі лише підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без посилання на конкретні обставини, не є підставою для проведення фактичної перевірки.

Отже, очевидним є те, що незазначення відповідачем чітких підстав для проведення фактичної перевірки позивача призвело до перекручення законної мети її проведення. Адже, в такому разі контролюючий орган пославшись лише на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України взяв собі за мету провести перевірку та дослідження тих питань господарської діяльності платника, які виходять за ті межі, які б визначалися підставою для проведення такої перевірки.

У нашому випадку відповідач всупереч положенням підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, провів фактичну перевірку позивача не лише з питань обігу пального, а й з інших питань, а саме порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах транспортних засобів, щодо яких існує мораторій на проведення перевірки. Тобто, зі змісту наказу № 1032 від 17.09.2020 випливає, що фактична перевірка призначена відповідачем щодо дотримання вимог законів України, а не в частині виключень, щодо яких мораторій на заборону фактичних перевірок не діє. Тому, наведене лише додатково вказує на те, що контролюючим органом не визначено чіткої підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

Таким чином зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі Офісу великих платників податків ДПС від 17.09.2020 №1032 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, та суперечливість наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву підстав для такої перевірки фактичній меті її проведення, суд вважає, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПрАТ «ВЕСКО» призводять до відсутності правових наслідків такої.

А оскільки вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевіркою порушень вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 в справі № 826/17123/18.

У зв`язку із цим оспорюване податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 № визнається протиправним і таким, що підлягають скасуванню.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач сплатив судовий збір на загальну суму 12 570 гривень (квитанція № 11569 від 11.11.2020), тому зазначена сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Донецькій області

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Веско» (адреса: вул.Індустріальна, 2, м.Дружківка, Донецька область, 84205, ) до Офісу великих платників податків ДПС (адреса: вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС (адреса: вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, ) від 02 лютого 2020 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (адреса: вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Веско» (адреса: вул.Індустріальна, 2, м.Дружківка, Донецька область, 84205, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 лютого 2021 року.

Повний текст рішення виготовлений 19 лютого 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв