Справа № 760/18124/20
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/255/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Київській області Скроцького Олександра Олеговича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ЕАМ № 2983243 від 15 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Посилається в позові на те, що 15 серпня 2020 року відповідачем було винесено постанову серія ЕАМ № 2983243 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340, 00 гр.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 15 серпня 2020 року о 15 год. 31 хв. керував транспортним засобом, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п.31.4.5.б. ПДР України.

Зазначає, що він є власником транспортного засобу Scania, модель: 124, реєстраційний номер: НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України він відповідальний за технічний стан та обслуговування зазначеного транспортного засобу.

Згідно Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 18 липня 2020 року після технічного контролю автомобіль визнано технічно справним.

Чергове проходження технічного контролю встановлено не пізніше 18 липня 2021 року.

Вважає, що відповідач порушив норми чинного законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У своїй постанові посилається на пошкодження шин як на доказ порушення норм ПДР, але не ознайомився з приведеним ним Протоколом, чим порушив норми ст.252 КУпАП, а саме всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Виходячи з цього, просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третім особам - для надання письмових пояснень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копію зазначеної ухвали 29 вересня 2020 року, а представник третьої особи - 28 серпня 2020 року.

22 вересня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що відповідно до оскаржуваної постанови 15 серпня 2020 року о 15: 36 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Scania 124», н.з. НОМЕР_1 за адресою: автодорога Р-03 на під`їзді до М-03 4 км 100 м, у якого шини мали місцеві пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5.б) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340, 00 гр.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. 31.4.5.6) ПДР України: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковими.

Механічні пошкодження шин, розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини можуть викликати різке спускання повітря і навіть розрив шини під час руху транспортного засобу, що призводить до можливої втрати його керованості і, як наслідок, дорожньо-транспортної пригоди з тяжкими наслідками.

Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 12 і КУпАП).

Зазначає, що технічний стан транспортного засобу та його обладнання не відповідають вимогам, що стосуються безпеки дорожнього руху, охорони навколишнього середовища, а також правилам технічної експлуатації, інструкціям підприємств-виробників та іншій нормативно-технічній документації.

Крім того, посилається на те, що позивач не є особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому не має права на її оскарження в судовому порядку.

На відео з нагрудної камери зафіксований сам факт правопорушення, якою підтверджується викладене в постанові, а також порядок розгляду оскаржуваної постанови.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

07 жовтня 2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Зазначає, що обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

У даному випадку він є власником транспортного засобу, тобто також є відповідальним за технічний стан транспортного засобу, що знаходиться в експлуатації.

09 листопада 2020 року до суду надійшли заперечення від відповідача.

Зазначає, що при зверненні до суду позивачем не було додано жодних доказів, які б спростувала приведені в постанові обставини, а порушення ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху підтверджені відеозаписом з нагрудної камери.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15 серпня 2020 року відповідачем винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 15 серпня 2020 року о 15: 36 год. водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Scania 124», н.з. НОМЕР_1 за адресою: автодорога Р-03 на під`їзді до М-03 4 км 100 м, у якого шини мали місцеві пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5.б) Правил дорожнього руху.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб належить позивачу.

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП України передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху притягнутий водій транспортного засобу ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 31.4.5.б) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до пунктів 1,3, 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За змістом ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`заний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Крім того, ст.33 Закону визначено, що окрім власника транспортного засобу, відповідальним за його належний технічний стан є також особи, що їх експлуатують.

В даному випадку транспортний засіб експлуатував ОСОБА_2 , який і був при його експлуатації відповідальним за його технічний стан.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем відеозапису з місця події вбачається, що шини транспортного засобу дійсно мають значні пошкодження.

Даних обставин позивач при зверненні до суду не спростовував, пославшись лише на Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01240-00328-20 від 18 липня 2020 року.

Таким чином, дії відповідача при винесенні постанови про застосування адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 суд вважає такими, що відповідають вимогам закону.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п. 8 ч.1 ст.4 КАС України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити їх захистити.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Тобто, за змістом вказаних норм закону завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

Звертаючись до суду, позивач оскаржує рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо іншої особи - ОСОБА_2 .

При цьому, звертаючись до суду, ніяким чином не обґрунтовує порушення саме своїх прав винесеною щодо ОСОБА_2 постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справа № 9901/796/18 / провадження № 11-1279заі18 /, яка, з точки зору ч.5 ст.242 КАС України, має враховуватися судом, у підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

ВП Верховного Суду прийшла до висновку, що дії суб`єкта владних повноважень, спрямовані на прийняття та реалізацію акта суб`єкта владних повноважень, які стосуються третьої особи, зазначеної в такому акті індивідуальної дії, породжують певні права та обов`язки виключно для неї, оскільки згадане рішення встановлює не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до відповідної особи, розраховані на одноразове застосування (притягнення до адміністративної відповідальності) і після реалізації вичерпали свою дію.

Виходячи з цього, суд вважає, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не вплинула та не могла вплинути на права та обов`язки позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Та обставина, що позивач є власником транспортного засобу, не дає підстав для висновку, що притягненням до адміністративної відповідальності третьої особи при порушенні Правил дорожнього руху при експлуатації переданого їй транспортного засобу, порушені саме його права, і він таким чином наділений правом оскарження рішення про притягнення третьої особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Керуючись ст.ст.8, 19,55, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 121 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Київській області Скроцького Олександра Олеговича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва