Справа № 260/3792/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/3792/20 пров. № А/857/1872/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 260/3792/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гаврилко С.Є. у м. Ужгород Закарпатської області 14 грудня 2020 року у порядку письмового провадження , дата складення повного судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі також ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач), в якому просить суд, зокрема:

- визнати протиправною і незаконною відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області у перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, оформленої листом № 2162-2419/С-02/8-0700/20 від 12.10.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити (виконати) з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії позивачу на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року № 11/1823 від 09 вересня 2020 року (за формою, передбаченою додатком № 2 до Постанови № 45) у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також Закон № 2262-ХІІ), статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі також Закон № 2011-ХІІ), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі також Постанова № 704), із врахуванням наступних складових: посадовий оклад (ПО) 3080,00 грн, оклад за військовим званням (ОВЗ) -1020,00 грн, надбавка за вислугу років (НВР), від (ПО+ОВЗ) - 40,00%, 1640,00 грн, надбавка за особливості проходження служби, від (ПО+ОВЗ+НВР) - 30,00%, 1722,00 грн, надбавка за кваліфікацію 1 клас, від (ПО) - 5,00%, 154,00 грн, премія, від (ПО) - 130,00%, 4004,00 грн, всього 1620,00 грн та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення прийняте всупереч статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), з порушенням норм матеріального права і дискреційних повноважень відповідача, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 260/3792/20 скасувати та хвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що довідка, видана Адміністрацією Державної прикордонної служби України в Закарпатській області та подана до ГУ ПФУ в Закарпатській області, самостійно не породжує право позивача на перерахунок її пенсії, оскільки підставою для здійснення останнього є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Також вважає, що зобов`язуючи здійснити перерахунок пенсії позивача із конкретних складових, перерахованих у довідці № 11/1823 від 09.09.2020, суд першої інстанції, не будучи впевненим у достовірності викладених у такій даних, фактично перебрав на себе дискреційні повноваження органу пенсійного фонду шляхом зобов`язання останнього без перевірки коректності вказаних в довідці складових грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії позивача.

Звертає увагу, що визнання протиправними та скасування змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (надалі також Порядок № 45) не зумовлює автоматичне відновлення дії попередньої редакції норм Порядку №45, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 2018 році, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі також Постанова № 103), відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року із врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, без щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Позивач звернулася до Адміністрації державної прикордонної служби України із заявою, в якій просила підготувати та направити в ГУ ПФУ в Закарпатській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року за посадою, яку вона займала перед звільненням з військової служби, із зазначенням не тільки відомостей про розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, які передбачені згідно Постанови № 704, але також із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які передбачені згідно Постанови № 704, для здійснення пенсійним органом обчислення та перерахунку основного розміру пенсії.

Згідно відповіді Адміністрації державної прикордонної служби України від 10 вересня 2020 року № 11/С-8809 позивачу та ГУ ПФУ в Закарпатській області було направлено нову довідку № 11/720 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за посадою, яку займав позивач перед звільненням з військової служби, для здійснення обчислення і перерахунку основного розміру пенсії.

Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки від 09 вересня 2020 року № 11/11/1823, наданої Адміністрацією державної прикордонної служби України.

Згідно листа-відповіді ГУ ПФУ в Закарпатській області від 12 жовтня 2020 року № 2162-2419/С-02/8-0700/20, відповідач вказав, що підстав для перерахунку пенсії позивача не має, а довідку від 09 вересня 2020 року № 11/1823 повернуто до Адміністрації державної прикордонної служби України.

Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив у здійсненні обчислення і перерахунку з 01 квітня 2019 року пенсії позивача на підставі довідки № 11/1823 від 09 вересня 2020 року, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року за посадою, яку займав позивач перед звільнення з військової служби.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон № 2262-ХІІ.

Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таку ж правову норму містить пункт 1 Порядку № 45, де передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

З урахуванням наведеного, статтею 63 Закону № 2262-ХІІ Кабінету Міністрів України фактично делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України, а тому посилання апелянта - позивача на хибність висновків суду першої інстанції з даного питання колегія суддів вважає необґрунтованими.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

З аналізу наведених норм пенсійного законодавства, вбачається, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, в частині визначення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував позивач під час служби, та які враховувались при призначенні пенсії.

Тому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Отже, з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема головні управління Пенсійного фонду України та уповноважені структурні підрозділи у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Чинним законодавством визначений наступний алгоритм послідовних дій державних органів щодо перерахунку пенсії:

- Державна прикордонна служба України повідомляє у п`ятиденний строк Пенсійний фонд України про підставу перерахунку пенсії;

- Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк, з моменту надходження інформації від Міністерства оборони України, головним управлінням Пенсійного фонду України про підстави для перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку;

- головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та подають їх до обласних військових комісаріатів;

- на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсій довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії кожної особи, зазначеної в списку, та в місячний строк подають їх до Головних управлінь Пенсійного фонду України.

Після набрання законної сили Постановою № 704 дана процедура дій органів державної влади була дотримана та відповідні списки осіб, яким підлягала перерахунку пенсія на підставі Постанови № 704, були отриманні пенсійними органами.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що підставою для перерахунку пенсії є рішення Уряду у вигляді Постанови № 704.

У той самий час порядок перерахунку пенсії регулюється Порядком № 45, який на даний час є чинним. Необхідність прийняття будь-яких додаткових рішень для перерахунку пенсії, законодавством не визначено.

Визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 рішенням суду не зумовлює необхідності повторного повідомлення Пенсійного фонду України про виникнення підстав для перерахунку пенсії. Адже підстава перерахунку пенсії - Постанова № 704 з ухваленням даного рішення суду, не змінилася.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06 серпня 2019 року у зразкові справі № 160/3586/19 (провадження № Пз/9901/12/19). Зокрема Верховний Суд в пункті 24 зазначив: «Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Зокрема, Постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови № 704);

- преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (підпункт 2 пункту 5 Постанови № 704);

- надбавка за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16 (підпункт 1 пункту 6 Постанови № 704).

Таким чином, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні з прийняттям Постанови № 704 - зміною у бік збільшення розміру грошового забезпечення відповідних категорій посад державної прикордонної служби та введенням для зазначених категорій осіб нових місячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, встановлених законодавством, враховуючи визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, на підставі статей 43, 51, 63 Закону № 2262-ХІІ та пункту 5 Порядку № 45 позивач набув право на перерахунок пенсії в частині наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за званням; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за особливості проходження служби, надбавка за кваліфікацію, премія.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про те, що довідка, видана Адміністрацією Державної прикордонної служби України в Закарпатській області та подана до ГУ ПФУ в Закарпатській області, самостійно не породжує право позивача на перерахунок її пенсії, апеляційний суд вважає такими, що зводяться до переоцінки доказів та перекручування фактів, свідчать про незгоду скаржників із правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції щодо обставин цієї справи.

Також, ГУ ПФУ у Закарпатській області зазначає, що підставою для здійснення перерахунку пенсії є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Колегія суддів погоджується з наведеним твердженням відповідача, і конкретизує, що таким є Постанова № 704.

Стосовно доводів відповідача про те, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе дискреційні повноваження органу пенсійного фонду шляхом зобов`язання останнього без перевірки коректності вказаних в довідці складових грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії позивача, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції перевірено правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, та з`ясовано наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відмова ГУ ПФУ в Закарпатській області, оформлена листом від 12 жовтня 2020 року, мотивована лише посиланням на відсутність нормативної бази для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії не містить жодних посилань на невідповідність форми чи змісту довідки або на відсутність необхідних для перерахунку документів.

В той же час, довідка Адміністрації Державної прикордонної служби про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року № 11/1823 від 09 вересня 2020 року видана у відповідності до положень Постанови № 704. Зазначену довідку складено на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19 щодо проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії та за формою, передбаченою додатком № 2 до Порядку № 45 (у первинній редакції).

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі (частина перша статті 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»). Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Наведене спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо ймовірної недостовірності даних, викладених у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року № 11/1823 від 09 вересня 2020 року. Доказів недійсності вказаної довідки відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

Отже, вказана довідка є належним та достатнім доказом розміру грошового забезпечення службовця держаної прикордонної служби за аналогічною посадою та саме на її підставі має бути проведений перерахунок пенсії позивача.

У розрізі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняти видану Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідку № 11/1823 від 09 вересня 2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, що підлягає врахуванню для перерахунку пенсії позивача, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону № 2011-ХІІ, положень Постанови № 704, та здійснити обчислення і перерахунок із 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії позивача, на підставі вказаної довідки із врахуванням висновків суду.

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм законодавства.

Апеляційний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ).

У пункті 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 260/3792/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар