Справа № 159/349/21
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 рокум. КовельСправа № 159/349/21

Провадження № 2-а/159/20/21

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

19.01.21 р. позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом (а. с. 1 5), закладеним до Подільської митниці ДМС України, просить визнати незаконною та скасування постанову у справі про порушення митних правил від 30.12.20 р., винесену начальником Поліської митниці ДМС України Івановим І.І. у справі про порушення митних правил № 0709/20 400/20, якою його було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 470 МК України і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.12.20 р. щодо нього як водія, який перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , який здійснює господарську діяльність у вигляді вантажних перевезень у міжнародному сполученні, головним держінспектором МП «Рівне» Поліської митниці ДМС України ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил № 0709/20 400/20 у зв`язку з порушенням ст. 95 МК України; розпочато провадження у справі про адмінправопорушення. 30.12.20 р. оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності за те, що 30.10.20 р. Поліською митницею ДМС України було оформлено МД типу ЕК10АА № UA 204020/2020/0322001. Строк переміщення товару, поміщеного у комерційний транспорт для подальшого перевезення в режимі «Експорт» становив 10 діб і закінчився о 24 год. 09.11.20 р.. У його діях було встановлено порушення митних правил, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 470 МК України. Копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 11.01.21 р., так як не був присутнім при розгляді справи про притягнення його до адмінвідповідальності. Тому вважає наявними підстави для поновлення строку на подання розглядуваного позову. З оскаржуваною постановою не згідний як з незаконною. Покликаючись на ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 489, ч. 1 ст. 495, п. 2 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 193, ст. 4 МК України, зазначає, що притягаючи його до адмінвідповідальності, відповідач не звернув увагу на те, що він не є суб`єктом відповідальності, тому у його діях відсутній склад вказаного вище адмінправопорушення. Покликаючись на ст. ст. 7, 9, 245, 247, 280 КУпАП, зазначає, що відповідач діяв протиправно, визначаючи його суб`єктом відповідальності з огляду лише на те, що він перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , який є перевізником, уособлюючи його із суб`єктом владних повноважень. Укладенння договору комерційного переведення стверджується складенням єдиного провізного документа СМР, тобто, міжнародної автомобільної накладної, що є ТТН і застосовується при міжнародних вантажних автоперевезеннях у країнах, що приєднались до Конвенції прро договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів; є документом укладення такого договору із перевізником. На підставі СМR було оформлено митну декларацію, за якою перевізником є ФОП ОСОБА_2 , який і має відповідати. Покликаючись на ст. ст. 529 - 531 МК України, ст. 289 КУпАП, просить поновити строк на подання розглядуваного позову; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил.

25.01.21 р. позивач подав до суду змінену позовну заяву (а. с. 23 28), що прийнята до провадження судом, у якій вказано іншого відповідача.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 25.01.21 р. з одночасним поновленням позивачеві строку на подання позову до суду (а. с. 29).

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем Поліською митницею ДМС України - було отримано під розпис 02.02.21 р..

За станом на 19.02.21 р. до суду не надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Та обставина, що саме позивачем як водієм ФОП ОСОБА_2 здійснювалось перевезення вказаного вище товару і його доставлення на митну територію України в режимі «транзит», позивачем не оспорюється.

Як визначено у ч. 1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь - якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 321 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

За змістом ч. 1 ст. 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у ч. 6 ст. 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до положень ст. 95 МК України «Строки транзитних перевезень», нею встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу.

Тому термін доставки автомобіля під керування позивача з вантажем до митного органу доставки закінчився о 24 год. 09.11.20 р., що позивачем не оспорюється.

Однак щодо цього автомобіля 09.11.20 р. було звернення від ПП ОСОБА_2 про продовження терміну доставки товару цим т/з у зв`язку з тим, що відсутній дозвіл на міжнародні вантажні перевезення.

За змістом ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь - якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем зазначеног, що не було виявлено обставин, що передбачені ч. 1 ст. 460 МК України як такі, що не дають підстав для притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил.

Однак вказана роботодавцем позивача обставина відповідачем до уваги не взята, хоча вона підлягала з"ясуванню та з огляду на те, що такий дозвіл видається перевізникові у встановленому законом порядку, а при його відсутності міжнародне перевезення реалізоване бути не може з причин, незалежних віж перевізника та позивача як його уповноваженої особи відповідно до п. 37 ст. 4 МК України, відповідачем. на думку суду, зроблено помилковий висновок про те, що позивач, який мав обов`язок доставити вище вказаний товар у митний орган в строк до 09.11.20 р., цього не зробив без поважних причин.

Протокол про порушення МП було складено у присутності позивача і ця обставина стверджується копією протоколі про порушення митних правил № 0709/20 400/20 від 18.12.20 р..

Так у вказаному вище протоколі про порушення МП від 18.12.20 р., складеному головним держінспектором МП «Рівне» Поліської митниці ДФС України ОСОБА_3 , зазначено, що 31.10.20 р. Поліською митницею ДФС України було оформлено митну декларацію, за якою товар, що слідував з України у Нідерланди, переміщувався позивачем як водієм ПП " ОСОБА_4 " вказаним вище т/з. Позивач зобов`язаний був забезпечити доставку товару у митний орган до 09.11.20 р., чого не зробив, перевищивши встановлений ст. 93 МК України строк доставки товару більше як на 20 діб. Вказано, що такі дії позивача мають ознаки порушення митних правил, що передбачені ч. 3 ст. 470 МК України; розгляд справи відбудеться об 11 год. 30.12.20 р. за адресою розташування відповідача. Примірник протоколу про порушення МП позивачеві було вручено 29.12.20 р. під розпис.

Відповідно до змісту ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Позивача було належно повідомлено на час, місце розгляду щодо нього протоколу про порушення МП.

Згідно приписів ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної служби, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, що була надіслана відповідачем позивачеві 05.01.21 р. за вих. № 7.13 2/20/10 20/58, 30.12.20 р. у м. Рівному першим заступником начальника Поліської митниці ДФС України Івановим І.І. за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 470 МК України, позивачем, у відсутності останнього, встановлено, що позивач є винуватим у вчиненні вказаного вище правопорушення, і накладено на останнього адміністративне стягнення, що передбачене ч. 4 ст. 470 МК України, у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 17 000 грн.

Позивачем копія оскаржуваної постанови була отримана під розпис 09.01.21 р., а не 11.01.21 р., як про це стверджує у своїй позовній заяві позивач, що слідує з наданої позивачем суду копії поштового конверта із рекомендованою кореспонденцією за № 715, за даними про вихідний №, що співпадає із даними про вихідний номер супровідного листа до копії оскаржуваної постанови.

Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк на оскарження вказаної вище постанови з поважних причин і такий строк підлягає поновленню.

Таким чином суд вважає встановленим, що позивач, у порушення вимог ст. 95 МК України не доставив у встановлені МК України строки т/з з вантажем до митного органу, перевищивши строк доставки більше як на 20 діб, однак його роботодавець - перевізник відповідно до окремого договору, вчасно повідомив відповідачеві про наявність дії обставин, що об`єктивно перешкоджали у виконанні позивачем цього обов`язку.

Аналізуючи доводи позивача про те, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 МК України з огляду на те, що за документами, оформленими митницею, він не є перевізником товару, суд враховує, що з огляду на зміст п. 37 ст. 4 МК України, перевізником є особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Однак саме позивач як найманий ФОП « ОСОБА_4 » на посаду водія працівник за трудовим договором між працівником і ФОП, який використовує найману працю, від 06.05.19 р., здійснював перевезення вказаного вище товару автомобілем, зазначеним у оскаржуваній постанові, і його вчасне доставлення на митну територію України в режимі «транзит» було його обов`язком як перевізника.

Таким чином він як водій, який виконував міжнародне автомобільне перевезення у даній ситуації, являвся уповноваженою перевізником за договором перевезення - ФОП « ОСОБА_4 » - особою, відповідальною за доставку товару автомобілем до митного органу призначення.

Тому такі доводи позивача суд відкидає як надумані.

Однак з врахуванням вище наведеної обставини про причину невчасного доставлення позивачем товару у митний орган, вказану ФОП " ОСОБА_5 " у зверненні до відповідача 09.11.20 р., що було проігнороване відповідачем, суд вважає, що є підстави для скасування оскаржуваної постанови за відсутністю у діях позивача складу правопорушення з врахуванням положень ст. 192 МК України.

Так основним документом, що дозволяє виконання комерційних перевезень вантажів по території будь - якої держави іноземним т/з, є «Дозвіл» (дозвіл на виконання міжнародних автомобільних перевезень вантажі / пасажирів по території іноземної держави).

Видача такого дозволу регламентована Порядком проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту, затвердженим Наказом Мінтранспорту України 20.08.04 р. № 757.

Останньою і чи не найважчою умовою отримання дозволу є те, що всі авто, що готуються перетнути кордон, уже мають бути завантажені та замитнені. Тобто ще не отримавши дозвіл, перевізник повинен подбати про те, щоб забезпечити прибуття до кордону - до відповідного митного органу - уже повністю затоварене авто. Очікування ж такого дозволу невизначене фактично у часі.

Тому повідомлення ФОП " ОСОБА_5 " 09.11.20 р. митний орган про неотримання до потрібного йому терміну такого дозволу та про продовження терміну доставки товару із зазначенням причиною цього саме на відсутність дозволу на міжнародні дорожні перевезення, мало бути, на думку суду, взяте відповідачем до уваги як поважна причина порушгення строків транзиту.

Чинним законодавством не передбачено продовження терміну з транзитних перевезень, встановленого ч. 1 ст. 95 МК України у зв`язку з відсутністю у перевізника дозволу, та це не звільняє перевізника від зобов`язань доставити товари, транспортні засоби комерційного призначення у відповідну митницю Держмитслужби у визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 193 МК України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягається до адмінвідповідальності, передбаченої МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 МК України, не тягне за собою адмінвідповідальності, передбаченої МК України, лише внаслідок аварії, дії обставини непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Будь - яких документів, що засвідчують факт настання аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих державними органами або посвідчених Торгово промисловою палатою України чи іншими уповноваженими нею органами, також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції, позивач відповідачеві не надав.

З огляду на вище викладене та неможливість підтвердження факту настання аварії чи дії обставин непереборної сили у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, суд вважає, що вказана у повідомленні ФОП " ОСОБА_5 " подія розглядається як така, що могла бути попереджена. Тобто вказана подія не містить ознак надзвичайності та невідворотності, що вказує на відсутність настання аварії чи дії обставин непереборної сили.

За таких обставин позивач як уповноважена перевізником особа, зобов`язаний був забезпечити вивезення вище вказаного транспортного засобу та товару за межі території України в термін до 24 год. 00 хв. 09.11.20 р..

Позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митниці призначення більше ніж на двадцять діб. Ці дії мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 470 МК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Даючи аналіз наведеним вище нормам Закону, суд приходить до висновку, що підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправні, винні дії особи вчинені умисно або з необережності.

З наведених позивачем доводів щодо повідомлення ФОП " ОСОБА_5 " про причини порушення строків, тпередбачених ст. 95 МК України, та з тексту протоколу про порушення митних правил, оскаржуваноїт постанови, за якими ця обставина відповідачем проігнорована як неповажна, слідує, що наявних дозволів для забезпечення планомірної роботи перевізників було недостатньо, а тому це ускладнювало ситуацію із здійсненням міжнародних перевезень автомобільним транспортом.

Отже підстав для висновку, що позивач порушив термін доставки транспортного засобу з товаром через свої діяння, немає, оскільки таке порушення допущене з об`єктивних причин.

Доводів протилежного відповідач суду не надав.

Зважаючи на відсутність протиправних (винних) діянь позивача, суд приходить до переконання про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 МК України, а, відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням положень ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою найширного захисту порушених прав позивача і виходячи із повноважень адміністративного суду у розглядуваній категорії справ, слід скасувати оскаржуване рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Однак з огляду на цю ж норму права, підстав для визнання рішенням суду у розглядуваній справі оскаржуваної постанови незаконною, як про це просить у своїй позовній заяві позивач, суд не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб"єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Разом з тим, оскільки про причини, що могли б бути розцінені як поважні для неподання відзиву на позов відповідачем суду не повідомлено, суд вважає, що є підстави для кваліфікації такої позиціх відповідача як визнання ним позову та неоспорювання доводів позивача. Суму понесених позивачем судових витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача у обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 286, ч. 4 ст. 159 КАС України, п. 37 ч. 4, ст. ст. 90, 93, 95, 191, ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 193, ч. 1ст. 458, ч. 1 ст. 460, ч. 4 ст. 470, ст. 494, ч. 1 ст. 497, ст. 498, ч. 1 ст. 486, ст. ст. 489, 526 МК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Постанову у справі про порушення митних правил № 0709/20 400/20 від 30.12.20 р., винесену першим заступником начальника Поліської митниці Держмитслужби України Івановим Іваном Івановичем, якою піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України до стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, - скасувати та закрити справу про порушення митних правил № 0709/20 400/20 щодо ОСОБА_1 .

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби України (код ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , 454 (чотириста п"ятдесят чотири) грн судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Поліська митниця Державної митної служби України, юридична адреса: 33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104, код ЄДРПОУ 43350097.

Головуючий:І. М. Логвинюк