Справа № 300/176/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2021 р. справа № 300/176/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ "Банк Форвард" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430220, -
ВСТАНОВИВ:
20.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ "Банк Форвард" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430220.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
04.02.2021 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто.
Відтак, ухвалою суду від 05.02.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.39-40).
Позовні вимоги мотивовані тим, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна протиправно, в порушення ст.24 Закону України Про виконавче провадження, прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №60430220, на підставі виконавчого напису №6022 від 21.09.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. Позивач стверджує, що приватний виконавець вправі приймати до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або за місцем знаходження майна боржника. Проте, виконавче провадження №60430220 відкрито відповідачем в межах виконавчого округу м. Києва, незважаючи на місце реєстрації та проживання позивача у АДРЕСА_1 ,) та за відсутності нього будь-якого майна, які б знаходились в межах вказаного виконавчого округу. При цьому, звернув увагу суду на те, що про наявність такого виконавчого провадження йому стало відомо тільки після отримання за місцем його - департаментом агропромислового розвитку Івано-Франківської ОДА постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020. На переконання позивача, такі дії відповідача порушують його права у виконавчому провадженні, а тому постанова за № 60430220 про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.
15.02.2021 на електронну пошту суду надійшов відзив відповідача та копії матеріалів виконавчого провадження №60430220. У поданому відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Стверджує, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. При поданні стягувачем - АТ «Банк Фовард», заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса ним було зазначено місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Фовард», який розташований за адресою м.Київ, вул. Саксаганського, 105. Відтак, вважає що діяв в межах повноважень, в порядку та в спосіб, встановлений Законом України Про виконавче провадження, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, в якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
В судовому засіданні призначеному на 14:00 год. 17.02.2021 позивач заявлені вимоги підтримав, просив позов задоволити.
Відповідач та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання 17.02.2021 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Відтак, повідомлення учасників справи здійснювалося відповідно до статті 268 КАС України шляхом направлення їм повісток на електронну пошту.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.
Представник АТ «Банк Форвард» 04.10.2019 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення в якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.
28.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60430220 з виконання виконавчого напису №6022, виданого 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В.
В подальшому приватним виконавцем вчинені інші виконавчі дії у виконавчому провадженні № 60430220, з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме, винесено: 25.12.2019 постанову про стягнення з боржника основної винагороди, 29.12.2019 постанову про арешт коштів боржника, 28.11.2019 та 23.12.2020 постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Не погоджуючись із постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач, покликаючись на те, що не проживає і не має майна у місті Києві, вважає, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни не було законних підстав приймати до виконання виконавчий напис №6022 від 21.09.2019 та відкривати виконавче провадження №60430220.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини першої ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частинами 1, 2 ст. 22 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII) встановлено, що про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частини 1 статті 25 вказаного Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Згідно відомостей Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Павелків(Вольф) Тетяни Леонідівни визначено місто Київ.
Частиною 2 статті 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон №1404-VIII визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження майна боржника, в даному випадку фізичної особи, розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Частиною 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.
Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Відтак, суд погоджується з відповідачем про те, що безготівкові кошти є об`єктом права власності - майном.
Однак, надані відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження не містять інформації, якою б володів приватний виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження, щодо наявності у боржника ОСОБА_1 майна - грошових коштів (безготівкових коштів) на рахунку у банку, або у третьої особи, яка є стягувачем, та яка подала заяву про примусове виконання рішення.
Так, ані заява про примусове виконання рішення, ні додані до неї документи, не містять відомостей щодо наявності у ОСОБА_1 майна у м. Києві, а саме коштів на рахунку відкритому в АТ «Банк Форвард».
Відсутність власних коштів на вказаному рахунку підтвердив у судовому засіданні позивач.
При цьому, наявність банківського рахунку або рахунку в іншій фінансовій установі (який не є майном) не свідчить про наявність коштів особи, які обліковуються на такому рахунку.
Відтак, стягувач надаючи приватному виконавцю відомості про наявність рахунку клієнта (боржника) мав можливість зокрема в листі чи заяві про примусове виконання рішення, зазначити не лише про наявність рахунку, а й про наявність на такому рахунку коштів, що і було б підтвердженням наявності майна боржника.
Оскільки матеріали справи та надані відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей щодо наявності у боржника ОСОБА_1 майна у м. Києві, що надавало б приватному виконавцю підстави прийняти до виконання виконавчий напис та відкрити виконавче провадження з його примусового виконання, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За приписами ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відтак, якщо стягувач на свій розсуд обрав місце виконання, зокрема за місцезнаходженням майна (грошових коштів на банківському рахунку або на рахунку в іншій фінансовій установі), то у заяві про примусове виконання рішення такий стягувач має зазначити про наявність конкретного майна та його місцезнаходження. Адже приватний виконавець, вирішуючи питання щодо прийняття виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження, має перевіряти наявність або відсутність підстав (ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII) для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, в тому числі і пред`явлення виконавчого документу за місцем виконання.
Однак заява про примусове виконання рішення, яка була подана АТ «Банк Форвард» приватному виконавцю, не містить відомостей про конкретне майно боржника та його місцезнаходження, оскільки наявність рахунку беззаперечно не свідчить про наявність грошових коштів на цьому рахунку, тобто про наявність майна.
Суд зазначає, що наявність лише самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів не породжує цивільні права та обов`язки. Банківський рахунок не є власністю громадянина та призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій. При цьому, майном, на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки у банку.
При цьому, відповідач не довів наявності факту перевірки вказаної обставини при прийнятті виконавчого документа до виконання.
Натомість судом встановлено, що позивач володіє майном яке розташоване на території Івано-Франківської області відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 240781504 від 17.01.2021(а.с. 36-37).
Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 13.08.1997, місце реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 (а.с.6-7).
Отже, місце проживання позивача не відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність, а виконавчий документ у виконавчому провадженні прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання/перебування боржника - фізичної особи.
За наведених обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем з порушенням приписів частини другої статті 24 Закону України Про виконавче провадження, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування позивача або місцем знаходження його майна.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60430220 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60430220 від 28.10.2019 року.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , вул. Златоустівська, 55 оф. 61, 62, м. Київ, 01135);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: АТ "Банк Форвард" (, вул. Саксаганського, 105, м. Київ, 01032).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.