Справа № 348/2093/20
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2093/20

10 лютого 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до УПП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив скасувати постанову серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року, про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити.

Представник відповідача УПП в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не прибув.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року складена відносно ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що він керував автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з тим, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Зокрема, як з`ясовано в ході судового розгляду, 27.10.2020 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з.« НОМЕР_1 » в м.Івано-Франківськ по вул.Коновальця та здійснив тимчасову зупинку на вказаній вулиці, біля будинку за №433.

Після цього до його автомобіля підійшли працівники патрульної поліції, які попросили пред`явити їм моє посвідчення водія, документи, які підтверджують право власності на транспортний засіб та страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На дану вимогу позивач відповів, що у нього немає полісу обов`язкового страхування, так як транспортний засіб марки «Opel Astra», д.н.з.« НОМЕР_1 » належить його батькові ОСОБА_2 .

Однак в подальшому, незважаючи на пояснення та заперечення позивача, в зв`язку із відсутністю в останнього страхового полісу обов`язкового страхування, інспектор УПП в Івано-Франківській області Жирков А.В. прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, визнав його винуватим у вчиненні даного правопорушення та наклав штраф в сумі 425 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб марки «Opel Astra», д.н.з.« НОМЕР_1 » належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 від 29.05.2020 року, який являється учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 07.06.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Суд констатує, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі врегульовано ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року.

Пунктом 1.1 ст.1 вказаного Закону зазначено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

Пунктом 1.4 ст.1 Закону передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

У відповідності до ст.13 даного Закону, визначені особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, зокрема - Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 21.1. ст.21 Закону передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Однак, абзацом четвертим вказаного пункту зазначено, що положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що будь-яких пояснень позивача щодо дослідження обставини справи, інспектором не було взято до уваги.

Також в судовому засіданні достовірно з`ясовано, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року, не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Тобто, поліцейським фактично не було зафіксовано вчинення позивачем правопорушення, що б доводило його вину, а також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Таким чином, при винесенні даної постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектором поліції допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Також, працівником поліції в оскаржуваній постанові не вказано та не встановлено свідків події.

ОСОБА_1 як особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оспорював порушення на яке вказував працівник поліції, однак останнім не виконано обов`язок щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, інспектор патрульної поліції виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, крім оскаржуваної постанови, жодних доказів, в розумінні КУпАП, вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський, не задавав жодних запитань позивачу, не слухав його пояснення.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що поліцейський виніс постанову серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши достатньо доказів їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Встановлені в судовому засіданні обставини не спростовані відповідачем по даній справі УПП в Івано-Франківській області, оскільки повідомлений належним чином представник відповідача в судове засідання неприбув.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП, ст.ст.77, 121, 210, 211, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову серії ЕАМ №3347406 від 27.10.2020 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 18.02.2021 року.