Справа № ЗД/380/35/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

м. Київ

справа № ЗД/380/35/20

адміністративне провадження № К/9901/26390/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції

касаційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року з питань вжиття заходів забезпечення позову (прийняту у складі головуючого судді - Кухар Н.А.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року (прийняту у складі головуючого судді - Гудима Л.Я., суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.)

у справі №ЗД/380/35/20

за заявою Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про забезпечення позову

У С Т А Н О В И В :

І. РУХ СПРАВИ

1. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович подав до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить заборонити Міністерству юстиції України до вирішення справи по суті вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийнятого за результатом розгляду скарги представника ТОВ "Будівництво Інноваційних проектів" - Космачова Д.Д. від 17 квітня 2020 року.

2. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, заяву Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про забезпечення позову задоволено; заборонено Міністерству юстиції України до вирішення справи по суті вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийнятого 10 липня 2020 року за результатом розгляду скарги представника ТОВ «Будівництво Інноваційних проектів» Космачова Д.Д. від 17 квітня 2020 року.

3. Не погоджуючись з ухвалою суду першої та постановою суду апеляційної інстанцій, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

4. Указана касаційна скарга надійшла на адресу Верховного Суду 15 жовтня 2020 року.

5. Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Приймаючи рішення про забезпечення позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що невжиття заходів задля попередження зупинення діяльності заявника, ймовірність якого перебуває у прямому зв`язку із внесенням Міністерством юстиції України запису в Єдиному реєстрі приватних виконавців про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М. на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, прийняте за результатом розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівництво Інноваційних проектів", може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких буде подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

7. Також зазначено, що захищене в судовому порядку порушене право позивача (інтерес) взагалі може бути знівельовано наслідками застосування вчинення Міністерством юстиції України запису в Єдиному реєстрі приватних виконавців про зупинення діяльності приватного виконавця. Потенційний розвиток подій в такому напрямку для позивача цілком ймовірний та вбачається з матеріалів заяви, а тому дозволяє цілком обґрунтовано припускати необхідність вжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вказує, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

9. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що у порушення статті 242 КАС України в рішеннях судів не наведено обгрунтування очевидності порушення прав, свобод та інтересів заявника, а також того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Разом з тим, відсутня мотивація про те, що захищене в судовому порядку порушене право позивача (інтерес) може бути знівельовано наслідками застосування вчинення Міністерством юстиції України запису в Єдиному реєстрі приватних виконавців про зупинення діяльності приватного виконавця.

9.1. Вказує, що посилання судів попередніх інстанцій на те, що «потенційний розвиток подій в такому напрямку для позивача цілком ймовірний та вбачається з матеріалів заяви» не дає підстави для вжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб.

9.2. Також, скаржник наголошує на тому, що суди першої та апеляційної інстанцій аргументуючи доцільність застосування заходів забезпечення позову фактично розглянули спір по суті.

10. У відзиві на касаційну скаргу, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. посилається на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягають скасуванню.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

14. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

15. Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

17. Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є обґрунтованими з огляду на наступне.

18. За приписами частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

18.1. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

15. З аналізу наведених правових норм випливає, що метою забезпечення адміністративного позову є захист прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів. Відтак, вжиття судом заходів забезпечення позову покликане своєчасно унеможливити настання негативних та непоправних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів. Тобто, невідворотність наслідків означатиме, що спірні правовідносини не зможуть існувати в майбутньому у первісному вигляді у випадку незастосування заходів забезпечення позову.

16. Суд у кожному випадку повинен встановити чи є захід забезпечення позову, про який клопоче позивач, таким, що відповідає меті і завданням правового інституту забезпечення позову. Також, суд має вказати мотиви, які слугували причиною постановленню ухвали про забезпечення позову, зокрема, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

17. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

18. Так, предметом розгляду даної справи є рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 17 квітня 2020 року в частині застосування до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на два місяці.

19. В свою чергу, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. своєю заявою, як засіб забезпечення позову до подання позовної заяви просив заборонити Міністерству юстиції України до вирішення справи по суті вчиняти запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності заявника.

20. Відтак, фактично метою звернення скаржника до суду із відповідною заявою є зупинення дії дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого є предметом дослідження за результатами окремого судового розгляду.

21. З матеріалів справи вбачається, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь заявника, оскільки оскаржуване рішення вважатиметься скасованим з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

22. Таким чином, задоволення даної заяви про забезпечення позову, шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення шляхом зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича та заборони його реалізації, є фактично продовженням виконання скаржником своїх службових обов`язків.

23. Проте ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин.

24. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05 вересня 2019 року (справа №01-07/12/18).

25. З огляду на вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість заяви приватного виконавця про забезпечення позову та як наслідок, відсутності правових підстав для його задоволення.

26. Відповідно до частин першої та третьої статті 351 КАС суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

26.1. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

27. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

2. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року з питань вжиття заходів забезпечення позову та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

3. У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про забезпечення позову відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська