Справа № 360/23/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/23/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якому позивач просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення; зобов`язати відповідача з 01 жовтня 2020 року з часу проведення перерахунку пенсії здійснювати згідно з законодавством України щомісячне пенсійне забезпечення позивача у повному обсязі без обмежень граничного розміру пенсії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що він з 03.10.2007 є пенсіонером за вислугою років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на момент призначення пенсії. У подальшому пенсію позивачу неодноразово перераховували.

На даний час позивач перебуває на обліку в відповідача.

13.10.2020 позивач звернувся до відповідача через електронну пенсійну справу Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії на умовах, на яких вона була призначена 03.10.2007, а саме виходячи з розрахунку 90 відсотків заробітної плати та без обмеження максимального розміру.

До заяви про перерахунок позивачем було надано довідку Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою вказаний розмір складає 63123,66 грн.

22.10.2020 відповідач повідомив, що за зверненням позивача, що надійшло з Порталу, позивачу призначено пенсію з 01.10.2020.

При цьому під час перерахунку пенсії за заявою від 13.10.2020 відповідачем враховано розмір заробітної плати згідно з довідкою Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 та загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 90%. Виходячи з зазначених складових, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 56811,29 грн.

Проте відповідачем обмежено розмір вказаної пенсії максимальним розміром 17120,00 грн.

Позивач вважає дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача при її перерахунку неправомірними, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

10.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 39-41), в обґрунтування якого останній послався на таке. З липня 2014 року електронна справа позивача взята на облік Солом`янським районним УПФУ. Позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу та призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в процентному розрахунку від заробітку - 80%.

За рішенням суду від 28.03.2016 № 760/3363/16-а пенсія позивача обчислюється з розрахунку 90 % заробітної плати.

З листопада 2018 року позивача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням відповідача від 15.02.2019 пенсійну справу позивача взято на облік в УПФУ в м. Лисичанську Луганської області. Позивачеві проведено перерахунок пенсії, як працюючому пенсіонеру, при цьому розмір пенсії складав 11297,33 грн.

13.10.2020 позивач звернувся через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням заробітної плати. До заяви про перерахунок позивачем було надано довідку Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою вказаний розмір складає 63123,66 грн.

За зверненням позивача Управлінням було проведено перерахунок пенсії позивачеві з 01.10.2020, як працюючому пенсіонеру. Під час перерахунку пенсії за заявою від 13.10.2020 відповідачем враховано розмір заробітної плати згідно з довідкою Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 та загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 90%. Виходячи з зазначених складових відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 56811,29 грн.

Відповідно до законодавства України обмежено розмір вказаної пенсії максимальним розміром 17120,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, вбачається зростання розміру пенсії позивача з кожним її перерахунком, тому посилання позивача на погіршення його майнового становища є недоцільним та необґрунтованим.

На правовідносини, що виникли, має поширюватися дія Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру», а не положення статті 50-1 Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ, який втратив свою чинність на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії.

Але навіть норми зазначеної статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ встановлюють, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 27 Закону № 1058 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тобто, в чинному законодавстві про пенсійне забезпечення не існує жодних розбіжностей щодо встановленого максимального розміру пенсійних виплат.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10.02.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 34-37).

Ухвалою суду від 11.02.2021 відповідь на відзив від 10.02.2021 вх. № 5694/2021 повернуто позивачу без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 03.10.2017 є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України Про прокуратуру, та перебуває на обліку в УПФУ в м. Лисичанську (арк. спр. 12-16, 46-81).

13.10.2020 позивач звернувся до відповідача через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії, в зв`язку із збільшенням заробітної плати. До заяви про перерахунок позивачем було надано довідку Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою вказаний розмір складає 63123,66 грн (арк. спр. 6-9).

Рішенням про перерахунок пенсії від № 64 підтверджується, що за зверненням позивача відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2020, як працюючому пенсіонеру. Під час перерахунку пенсії за заявою від 13.10.2020 відповідачем враховано розмір заробітної плати згідно з довідкою Луганської обласної прокуратури № 21-731вих-20 від 05.10.2020 та загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 90%. Виходячи з зазначених складових, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 56811,29 грн, однак обмежено розмір вказаної пенсії максимальним розміром 17120,00 грн. Основний розмір пенсії з надбавками складає 56811,29 грн, максимальний розмір пенсії з 01.12.2020 17690,00 грн (арк. спр. 10, 78).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Так, на дату призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 липня 1991 року № 1789-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

При цьому частиною 14 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується у повному розмірі незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

(Стаття 2 втратила чинність в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" як така, що є неконституційною, на підставі рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Пунктом 1 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (тобто до 01 жовтня 2011 року).

Також суд зауважує, що пунктом 2 розд. II. Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Таким чином, ураховуючи, що пенсія ОСОБА_1 призначена у жовтні 2007 року, до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, тому при перерахунку пенсії її розмір не повинен обмежуватися максимальним розміром пенсії.

Стосовно тверджень відповідача щодо встановлення максимального розміру пенсії положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суд зазначає, що частина статті 50-1 цього Закону (в редакції Закону № 213-VIII ( 213-19 ) від 02 березня 2015 року) визначає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки пенсія позивачу призначена у жовтні 2007 року, та статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується у повному розмірі незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію, тому при перерахунку пенсії її розмір не повинен обмежуватися максимальним розміром пенсії.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" (Stretch v. TheUnitedKingdom № 44277/98).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, оскільки судом встановлено, що виплата пенсії у неповному обсязі відбувається у зв`язку із обмеженням розміру пенсії, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимального розміру, з урахуванням фактично виплачених сум.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн (арк. спр. 26).

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347, код за ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо обмеження розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року без обмеження максимального розміру, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун