Справа № 933/60/21
Суддя: Шинкаренко А. І.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 933/60/21
Провадження № 2-а/933/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

представника позивача Олександрівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області Толубець М.Є.,

представника відповідача Кириченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Олександрівка, у порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом Олександрівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2021 року представник позивача - Олександрівського РС ГУДМС України в Донецькій області Толубець М.Є., звернулась до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить: 1) поновити пропущений процесуальний строк звернення з позовом; 2) прийняти рішення, про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) прийняти рішення про затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців, звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

15.02.2021 року за результатами автоматизованого розподілу, головуючим суддею визначено суддю Щербак Ю.В.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15.02.2021 року було поновлено Олександрівському РС ГУДМС України в Донецькій області строк звернення до суду з адміністративним позовом, про примусове видворення за межі України ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олександрівського районного суду Донецької області на 15 год. 30 хв. 15 лютого 2021 року, в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Крім того, було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях призначити відповідачу, громадянину Республіки Вірменія, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захисника безкоштовно, та забезпечено участь у судовому засіданні перекладача з української мови, на мову, якою вільно володіє відповідач.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15.02.2021 року було задоволено відвід головуючому судді ОСОБА_3 за позовом Олександрівського районного сектору Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадяінства, які незаконно пребувають в Україні, заявлений представником відповідача адвокатом Кириченком О.О., та справу передано до канцелярії Олександрівського районного суду Донецької області для виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 31 КАС України.

16.02.2021 року, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу, вказана справа № 933/60/21 була передана на розгляд судді Шинкаренко А.І.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.02.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16 год 00 хвилин 16 лютого 2021 року.

16.02.2021 року слухання справи було відкладено на 08 годину 15 хвилин 17 лютого 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. В обгрунтування своєї позиції по справі зазначила, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Республіки Азербайджан, прибув на територію України 13 грудня 2006 року. Державний кордон України перетнув через КПП «Іловайськ». Термін законного перебування на території України громадянина ОСОБА_1 закінчився 13 березня 2007 року. 26.08.2017 Олександрівським РС ГУ ДМС України в Донецькій області було прийняте рішення № 2 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , яким було зобов`язано самостійно залишити територію України у термін до 25.09.2017 з забороною в`їзду на територію України терміном на 3 роки . ОСОБА_4 зазначене рішення самостійно не виконав, і рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06.12.2017 по справі № 240/972/17 було прийнято, про примусове його видворення за межі України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. З 07.12.2017 до 19.04.2018 він утримувався у Чернігівському ПТПІ та 19.04.2018 року був видворений у примусовому порядку за межі України через КПП «Бориспіль». 24.07.2018 року знову, ОСОБА_4 , прибув в Україну через КПП «Просяне» за паспортом громадянина Республіки Вірменії для виїзду за кордон. 09.08.2018 року співробітниками Олександрівського РС ГУ ДМС України в Донецькій області був виявлений, та тогож дня відносно нього було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.203 та ст. 203-1 КУпАП, за результатами розгляду яких, було винесено постанови про накладення адміністративних стягнень у вигляді штрафів по 1700 грн. Крім того, 09.08.2018 року було винесено рішення № 1, про примусове повернення за межі України, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_1 самостійно залишити територію України у строк до 14.08.2018 року. Проте, відповідач дане рішення самостійно не виконав, і 11.03.2018 року був виявлений на території України, що стало підставою для звернення до Олександрівського районного суду Донецької області, з відповідним позовом, який 18.03.2020 року був залишений без розгляду. 10.02.2021 року відповідача було знову виявлено працівниками відділення поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Рішення Олександрівського РС ГУДМС України в Донецькій області від 09.08.2018 № 1 відповідачем так і не було виконано, що і стало підставою для повторного звернення до суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом та представником позивача були вжиті всі заходи на забезпечення явки відповідача в судове засідання, проте за місцем його фактичного проживання його не було виявлено, що підтверджується рапортами ст. о/у СКП Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Крім того, 16.02.2021 року ОСОБА_4 , про час та місце судового засідання, повідомлявся його представником ОСОБА_5 засобами зв`язку. Про те, що відповідач знав, що відносно нього слухається справа в суді свідчить і протокол судового засідання від 15.02.2021 року, на якому він був присутнім.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що відповідач з 2006 року перебуває на території України, має цивільну дружину та трьох неповнолітніх дітей. В приватній бесіді відповідач повідомив, що на Батьківщині йому загрожує небезпека, оскільки він є етнічним азербайджанцем, але має громадянство Вірменії, а на території Вірменії ідуть бойові дії з Азербайджаном з приводу території. Неоднаразово намагався отримати статус біженця, звертався до відповідних органів, проте так відповідного статусу і не отримав, у зв`язку з відсутністю коштів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Республіки Азербайджан - 13 грудня 2006 року прибув на територію України, строк законного перебування якого закінчився 13 березня 2007 року.

Олександрівським РС ГУ ДМС України в Донецькій області прийнято рішення № 2 від 26.08.2017 року про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 25.09.2017 року, із забороною подальшого в`їзду в Україну терміном на три роки.

У зв`язку з тим, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_4 зазначене рішення самостійно не виконав, Олександрівським районним судом Донецької області 06.12.2017 по справі № 240/972/17 прийнято рішення про примусове видворення за межі ОСОБА_6 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З 07.12.2017 до 19.04.2018 ОСОБА_4 утримувався у Чернігівському ПТПІ.

19.04.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був видворений у примусовому порядку за межі України через КПП «Бориспіль».

24.07.2018 року громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знов прибув в Україну через КПП «Просяне» за іншим паспортом громадянина Республіки Вірменія для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданим 27.04.2018, строком дії до 27.04.2028.

09.08.2018 року під час проведення заходів «Мігрант», працівниками Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області встановлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.08.2018 року у відношенні відповідача Олександрівським РС ГУ ДМС України в Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 000663 відповідно до ст. 203-1 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 000662 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., та протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 000663 відповідно до ч. 1 ст.203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО №000663 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Штрафи ОСОБА_7 не сплатив. Зазначені адміністративні стягнення відповідач у встановленому порядку не оскаржував.

На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Олександрівським РС ГУ ДМС України в Донецькій області було винесено рішення № 1 від 09.08.2018 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 14.08.2018 року із забороною подальшого в`їзду в Україну терміном на три роки. Про це, відповідачу було належним чином повідомлено та вручено рішення, про що свідчить його особистий підпис від 09.08.2018 року на оригіналі рішення. Також роз`яснено право оскарження вказаного рішення до суду, та те, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення буде застосовано примусове видворення, що також передбачає розміщення у пунктах тимчасового перебування осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Докази, які б вказували на оскарження зазначеного рішення суду не надано.

Проте, дане рішення не було виконане, і 10.02.2021 року співробітниками відділення поліції № 1 Краматорського РУП в Донецькій області був виявлений громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також міжнародними договорами.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітленими в п. 18 Постанови № 1 від 25 червня 2009 року "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" (в редакції Постанови від 16.03.2012 року), при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід враховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною 2 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд. Судам під час розгляду спорів про заборону в`їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Таке рішення може бути оскаржене разом або окремо від рішення про примусове повернення.

Частиною 1 статті 13 Закону встановлений вичерпний перелік заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства.

Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України передбачені ст. 288 КАС України, з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства ст. 289 КАС України

Частиною першою статті 26 Закону № 3773- VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3773- VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно частини третьої статті 26 Закону № 3773- VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону № 3773- VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773- VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", примусовому видворенню передують дві обставини, а саме: прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

У справі, де предметом розгляду є примусове видворення відповідача з території України, органом, на який покладено обов`язок контролю за дотримання вказаного законодавства, винесено рішення про примусове повернення відповідача до країни його громадянства, строк добровільного виконання встановлений до 14 серпня 2018 року, про вказане рішення відповідачу повідомлено в установленому порядку, однак таке рішення останній добровільно не виконав, що вказує на ухилення ОСОБА_1 від виїзду з території України.

Аналогічна норма також закріплена в п. 1.9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

Посилання представника відповідача на те, що на території України у ОСОБА_1 проживає його цивільна дружина та троє неповнолітніх дітей, що дає йому право перебувати на території України, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться довідки з Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про відсутність в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актових записів про народження дітей, шлюбу, розірвання шлюбу, відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, відповідно до інформації Головного управління ДМС України в Харківській області від 11.02.2021 року громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_4 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Головного управління ДМС не звертався. Інформація, щодо набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту стосовно нього відсутня.

Оскільки, в ході судового засідання встановлено те, що ОСОБА_4 раніше примусово видворявся за межі території України з забороною в`їзду на територію України на певний строк, відсутність законних підстав перебування його на території України та наявність обґрунтованих підстав вважати, що він ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, суд приходить до висновку, що існують законні підстави для його примусового видворення з України.

Вирішуючи питання про затримання громадянина Вірменії ОСОБА_1 із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, суд виходить з наступного.

З адміністративного позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_4 , порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на даний час не має документа, що дає право на проживання в Україні, ухилився від виконання рішення про його примусове повернення, а також існує ризик його втечі.

У підпункті "f" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: «законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Статтею 289 КАС України визначено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частиною 11 статті 289 КАС України (яка є спеціальною нормою) передбачає, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

З урахуванням наведеного, з огляду на неявку відповідача в судове засіданні, переховування його протягом тривалого часу від працівників органів ДМС та працівників Національної поліції, ухилення від виконання рішення про примусове повернення від 09 серпня 2018 року № 1, яким зобов`язано відповідача покинути територію України у термін до 14 серпня 2018 року, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення про його примусове видворення, що перешкоджатиме проведенню процедури видворення, у сукупності з тим, що інші, менш жорсткі заходи (порука та застава) не можуть бути застосовані до даної ситуації, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим, а обраний позивачем захід є співмірним.

Разом з тим, суд зазначає, що питання про затримання підлягає вирішенню після прийняття рішення суду про видворення, оскільки, таке за своїм змістом є заходом забезпечення належного виконання рішення про видворення.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: те, що відповідач ОСОБА_4 , є порушником міграційного законодавства України, який раніше примусово видворявся за межі території України, який ухилився від виїзду за межі України, в добровільному порядку, який проживає в Україні без документів на право проживання в ній, відсутність у нього постійного місця проживання та законного джерела існування, дають суду підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, тому позовні вимоги про затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців підлягають задоволенню.

Крім того, згідно із частиною другою статті 371 КАС України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 78, 139, 288, 289, 371 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Олександрівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Видворити за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Затримати громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, який не може перевищувати шести місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання .

Суддя А.І. Шинкаренко