Справа № 560/1690/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1690/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

17 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року до стажу державної служби та у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посаді сільського голови з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року до стажу державної служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 21.02.2020 року пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з врахуванням довідок, виданих відділом агропромислового розвитку Хмельницької районної державної адміністрації від 20.02.2020 року № 01-26/38, 01-26/39.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

04 січня 2021 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 січня 2021року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач з 19.09.2019 року отримує пенсію по інвалідності, призначену йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Інвалідність позивачу встановлена 15.08.2019 року, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міжрайонної медико-соціальної експертизи серії АВ № 0064519.

20.02.2020 року позивач звільнений із роботи з посади начальника відділу агропромислового розвитку Хмельницької районної державної адміністрації.

21.02.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року. До заяви позивач додав довідки про складові заробітної плати № 01-26/38, № 01-26/39 від 20.02.2020 року.

Відповідач листом № 2200-0301-8/8847 від 10.03.2020 року повідомив позивача, що у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року йому відмовлено, оскільки з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, яким не передбачені пенсії по інвалідності, також позивачу повідомлено, що до стажу державної служби не зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року.

Про відмову у переведенні позивача на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, прийнято рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області № 26/03 від 26.02.2020 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистком своїх порушених праві.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області лише щодо висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01.05.2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону України № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Починаючи з 28 грудня 1993 року (дати набрання чинності Законом України № 3723-XII від 16 грудня 1993 року) і до 01.05.2016 року (дати набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалося Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" (№ 3723-XII від 16 грудня 1993 року), Кабінет Міністрів України постановою № 283 від 03.05.1994 року затвердив "Порядок обчислення стажу державної служби" ( Постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року N 229).

Відповідно до абзацу 13 пункту 2 Порядку № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-III від 07.06.2001 року (в редакції статті чинній на 2001 рік) встановлено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: п`ята категорія-в тому числі посади сільських голів.

Здійснивши аналіз вищезазначених правовиз норм чинного законодавства: Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Порядку обчислення стажу державної служби" № 283 від 03.05.1994 року, колегія суддів приходить до висновку, що робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, зокрема на посадах сільських голів, в період з 28 грудня 1993 року по 01.05.2016 року, відноситься до державної служби.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року працював на посаді голови Ставчинецької сільської ради, відповідно такий період роботи відноситься до державної служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи позивача з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року на посаді голови Ставчинецької сільської ради до стажу державної служби, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо зарахування спірного періоду позивача до стажу державної служби.

Статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VІІІ з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач просить перевести його на пенсію не за віком, а по інвалідності на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII, у зв`язку з чим на переконання колегії суддів до вказаних правовідносин необхідно додатково застосувати частину 9 статті 37 цього Закону, яка встановлює наступне: пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Таким чином для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, необхідні такі обов`язкові умови:

-наявність страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі які мають стаж державної служби не менше 10 років;

-переведення на пенсію по інвалідності особам можливе осіб з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ), право на призначення пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Крім того на зміст рішення про переведення на пенсію по інвалідності впливають також час визнання особи інвалідом та час звернення особи за призначенням такої пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивачу з 19.09.2019 року призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто у нього наявний страховий стаж, встановлений для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Інвалідність позивачу встановлена 15.08.2019 року, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міжрайонної медико-соціальної експертизи серії АВ № 0064519, тобто у період його перебування на державній службі, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Пенсійним органом до стажу державної служби позивачу зараховано 16 років 5 місяців 18 днів.

Враховуючи, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов висновку, що до стажу державної служби позивача необхідно зараховувати період роботи з 04.07.2001 року по 27.03.2009 року на посаді голови Ставчинецької сільської ради, тому стаж державної служби позивача загалом становить понад 20 років, у зв`язку з чим позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 26/03 від 26.02.2020 року про відмову в переведенні позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року є протиправним, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо його скасування та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16 грудня 1993 року в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з врахуванням довідок, виданих відділом агропромислового розвитку Хмельницької районної державної адміністрації від 20.02.2020 року № 01-26/38, 01-26/39 та проведених виплат.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Оскільки, позивач із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII звернувся до пенсійного органу 21.02.2020 року, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 21.02.2020 року.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.