Справа № 281/22/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Житомир справа № 281/22/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача Янович В.Л.,

представника відповідача Карпенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Третя особа: Житомирська митниця ДФС, про визнання протиправними дій та скасування постанови про відновлення виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про:

- визнання протиправними дії начальника Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо винесення постанови від 16.12.2020року про скасування постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу;

- визнання протиправними дії начальника Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо винесення постанови від 16.12.2020року про відновлення виконавчого провадження ВП №52946709.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 13.01.2021року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2021року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що у провадженні Відповідача перебувало виконавче провадження № ВП №52946709 по виконанню постанови Житомирської митниці ДФС від 12.10.2016року про накладання на Позивача штрафу в сумі 527758,53грн. за порушення митних правил.

22.12.2020року Позивач отримав від Відповідача копії оскаржуваних постанов щодо відновлення виконавчого провадження та скасування постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу.

Такі дії Відповідача, на думку представника Позивача, є протиправними, так як Відповідач скасував свою ж постанову, що протирічить вимогам ст.74 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, в постанові про відновлення виконавчого провадження не вказано підстави для такого відновлення.

Відповідач, начальник Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, проти позову заперечив і пояснив, що дійсно у його провадженні як державного виконавця перебувало виконавче провадження № ВП №52946709 про стягнення з Позивача штрафу в сумі 527758,53грн. за порушення митних правил на підставі відповідного виконавчого документа (постанови). В рамках даного виконавчого провадження 26.10.2017року була винесена постанова про повернення виконавчого провадження стягувачу.

Разом з тим, при підготовці виконавчих проваджень, закінчених в 2017році, для передачі для знищення було з`ясовано, що оригінал виконавчого документу (постанови Житомирської митниці ДФС від 12.10.2016року про накладання на Позивача штрафу в сумі 527758,53грн. за порушення митних правил) не був повернутий стягувачу, що призвело до порушення прав стягувача на повторне подання виконавчого документу на примусове виконання. Вказана обставина стала підставою для скасування постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

На думку представника Відповідача, Позивач та його представник не розмежували в спірних відносинах права начальника районного відділу державної виконавчої служби як керівника відділу і як особи, що безпосередньо вчиняє виконавчі дії в межах відповідного виконавчого провадження.

Представник Третьої особи, Житомирської митниці ДФС, в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомляв.

В розумінні вимог ч.3 ст.268 та ст.287 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши доводи представника Позивача, представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що дійсно у провадженні Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, безпосередньо начальника цього відділу, перебувало виконавче провадження № ВП №52946709 про стягнення з Позивача штрафу в сумі 527758,53грн. за порушення митних правил на підставі відповідного виконавчого документа (постанови). В рамках даного виконавчого провадження 26.10.2017року була винесена постанова про повернення виконавчого провадження стягувачу.

Судом також встановлено та визнається сторонами, що при підготовці виконавчих проваджень, закінчених в 2017році, для передачі для знищення було з`ясовано, що оригінал виконавчого документу (постанови Житомирської митниці ДФС від 12.10.2016року про накладання на Позивача штрафу в сумі 527758,53грн. за порушення митних правил) не був повернутий стягувачу, що призвело до порушення прав стягувача на повторне подання виконавчого документу на примусове виконання. Вказана обставина стала підставою для скасування постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

Суть спору між сторонами по даній адміністративній справі зведена виключно щодо правомірності дій начальника Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо скасування зазначеної постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена безпосередньо ним же, та відновлення виконавчого провадження

Як зазначено в позові, та відповідно до пояснень представника Позивача в судовому засіданні, оскаржувані дії начальника Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції не відповідають вимогам ст.74 Закону N 1404-VIII.

Такі доводи Позивача та його представника в суді не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами частини третьої статті 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Разом з тим, суд враховує, що в силу вимог ч.1 ст.5 цього ж Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень частин першої, другої статті 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень.

В зв`язку з цим суд погоджується із доводами представника Відповідача, що начальник Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Закону N 1404-VIII у спірному виконавчому провадженні (ВП №52946709) є державним виконавцем, на якого покладено функції з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів.

Одночасно суд враховує, що відповідно до абзацу восьмого пункту 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, начальник відділу державної виконавчої служби має право перевірки виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Зазначене свідчить, що в силу вказаних правових норм начальник Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у спірному виконавчому провадженні (ВП №52946709) одночасно є державним виконавцем, на якого покладено функції з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, та начальником відділу державної виконавчої служби, який має право перевірки цього ж виконавчого провадження, як такого, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Таким чином, суд робить висновок, що Відповідач у спірному виконавчому провадженні (ВП №52946709) правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень начальника відділу державної виконавчої служби прийняв оскаржуваному постанову від 16.12.2020року про скасування постанови від 26.10.2017року (ВП №52946709) про повернення виконавчого документа стягувачу.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.41 Закону N 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лугинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк