Справа № 160/561/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року Справа № 160/561/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У січні 2021 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні йому пенсії і зарахуванні до загального страхового стажу при обчисленні пенсії періодів роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БРІС-ОСКОЛ», з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛАОПІ»;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому пенсію з 22 грудня 2020 року, врахувати його трудову книжку ИТ-1 №0221195 на його ім`я і зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БРІС-ОСКОЛ», з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛАОПІ».
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, проте пенсійний фонд своїм листом від 26.11.2020 року в призначенні пенсії відмовив, через відсутність необхідного стажу. Так, не було зараховано періоди роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, оскільки в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю Кодексу законів про працю; з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в ТОВ «БРІС-ОСКОЛ», оскільки неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці підприємства, якою завірено запис про звільнення; з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в ТОВ «ЛАОПІ», оскільки на печатці підприємства, якою завірено запис про звільнення, відсутній код ЄДРПОУ. Позивач з даним діями відповідача погодитися не може, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 04.02.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при розгляді наданих позивачем документів було виявлено неточності в документах, що призводить до неможливості зарахувати деякі періоди роботи позивача до страхового стажу, а саме періоди роботи з 25.08.1986 р. по 26.02.1988 р. потребують підтвердженням додатковими документами, так, як в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю КЗпП, період з 01.11.1992 р. по 01.07.1994 р. неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці, якою завірено запис про звільнення, період з 25.04.1995 р. по 31.03.2003 р. на печатці якою завірено звільнення відсутній код ЄДРПОУ. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 23.11.2020 року звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком.
Зазначеним листом було повідомлено, що неможливо врахувати надану трудову книжку НОМЕР_1 , тому що в ній мають місце порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58, а саме: на титульній сторінці записи завірено печаткою не того підприємства, яке їх вносило. А отже до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року, з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років при призначенні пенсії (період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).
Згідно з ст.62 Закону №1788-XII та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Так, 25 серпня 1986 року наказом №71 о/с від 25 серпня 1986 року позивач був прийнятий електромонтером охоронно-пожежної сигналізації п`ятого кваліфікаційного розряду у відділ позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, про що є запис №8 у трудовій книжці.
26 лютого 1988 року наказом №15 о/с від 26 лютого 1988 року позивач звільнений по переводу у міжшкільні учбово-виробничі майстерні Ленінського РВНО за ст.36 п.5 КЗпП України, що підтверджується записом №9 у трудовій книжці. При цьому в записі про звільнення є посилання на п.5 ст.36 КЗпП України, запис завірено печаткою підприємства.
01 листопада 1992 року позивач прийнятий монтажником кабельних мереж відділу кабельного телебачення в ТОВ «БРІС-ОСКОЛ» (мовою оригіналу російською ООО «БРИС-ОСКОЛ»), про що є запис №16 у трудовій книжці.
01 липня 1994 року наказом №63 від 01 липня 1994 року позивач звільнений за ст.36 п.5 КЗПП України по переводу в ТОВ «БРІС-ОСКОЛ ЛТД», що підтверджується записом №18 у трудовій книжці. Підпис генерального директора М.І. Куцева завірений печаткою підприємства, яка в оригіналі трудової книжки має слабкий відбиток.
25 квітня 1995 року позивач наказом №4/л від 25 квітня 1995 року прийнятий на посаду генерального директора в ТОВ «ЛАОПІ» (мовою оригіналу російською ООО «ЛАОПИ»), про що є запис №21 у трудовій книжці.
31 березня 2003 року наказом №40/л від 31 березня 2003 року позивач звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом №22 у трудовій книжці. Підпис генерального директора Федорова Я.Ю. завірений печаткою підприємства.
Відповідно до довідки Головного управління статистики у Дніпропетровській області №04-09/2346 від 08.12.2020 р. про надання відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) станом на 08 грудня 2020 року суб`єкт з найменуванням «Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИС-ОСКОЛ» не значиться.
Відповідно до довідки Головного управління статистики у Дніпропетровській області №04-09/2345 від 08.12.2020 р. про надання відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) станом на 08 грудня 2020 року в ЄДРПОУ по Дніпропетровській області суб`єкт з найменуванням «Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАОПИ» не значиться.
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданим Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 04.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БРІС-ОСКОЛ», ідентифікаційний код юридичної особи 24435932, дата державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 26.02.1992 року, актуальний стан на час формування Витягу: припинено, державна реєстрація припинення юридичної особи за спрощеною процедурою шляхом її ліквідації 16.10.2018 року, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур.
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданим Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 04.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАОПІ», ідентифікаційний код юридичної особи 20273835, дата державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 28.02.1994 року, актуальний стан на час формування Витягу: припинено, державна реєстрація припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом 22.03.2013 року, виконавчий комітет Запорізької міської ради, підстава: судове рішення Господарського суду Запорізької області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 11.03.2013 року №5009/4977/12.
Відповідно до довідки Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради №8/1-1755 від 28.12.2020 р. документи з кадрових питань (особового складу) ТОВ «БРИС ОСКОЛ» на державне зберігання до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не надходили.
Відповідно до довідки Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради №8/1-49 від 11.01.2021 р. документи з кадрових питань (особового складу) ТОВ «Лаопі» на державне зберігання до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не надходили.
Відповідно до довідки Державного архіву Дніпропетровської області №Ф-53-2020 від 17.12.2020 р. документи ТОВ «Бріс-Оскол» до архіву на зберігання не передавались.
Згідно з довідкою Управління поліції охорони в Дніпропетровській області №Ф-3/43/29/4/01-2020 від 14.12.2020 р. ОСОБА_1 працював у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська з 25.08.1986 р. (наказ ВПО від 25.08.1986 №71 о/с) по 26.02.1988 р. (наказ ВПО від 26.02.1988 №15 о/с), надані виписки з зазначених наказів і довідка про заробітну плату для обчислення пенсії.
Так, з наданої, позивачем, трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що на титульній сторінці вона містить запис його прізвища, ім`я, по батькові, дату народження, записи про освіту, професію, дату заповнення, підпис власника трудової книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки; в розділі «Відомості про роботу» вона містить відповідні записи про його роботу. Так, під номером 1, зроблений запис, що 26 березня 1981 року, ОСОБА_1 , наказом №26/л від 26 березня 1981 року прийнятий авіаційним механіком-стажером в Кіровабадську об`єднану Авіаескадрілью Азербайджанського управління цивільної авіації. За зазначеним місцем роботи йому була виписана трудова книжка.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відсутність будь-якої інформації від підприємства не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення їй пенсії за віком, враховуючи, що остання має необхідний стаж, який підтверджується записами у трудовій книжці та іншими документами.
Пунктом 1 Порядку № 637 також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку № 637).
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, суд вважає, що вищевказані відомості є повними та достатніми, всі записи засвідчені печатками підприємства, тобто, відомості, зазначені в трудовій книжці позивача, та довідках підтверджують наявність в нього стажу роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в ТОВ «БРІС-ОСКОЛ», з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в ТОВ «ЛАОПІ».
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію з 22 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Враховуючи викладене, суд вважає що для забезпечення позивача на отримання належної пенсії слід лише зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 23.11.2020 р., з урахуванням висновків суду.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позивач в позовній заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати по оплаті судового збору 908 грн., судові витрати по справі не стягуються.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 454 грн. (908 грн. : 2)
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії і зарахуванні до загального страхового стажу при обчисленні пенсії періодів роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БРІС-ОСКОЛ», з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛАОПІ».
Зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, врахувати трудову книжку серії ИТ-1 №0221195 на ім`я ОСОБА_1 і зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 25.08.1986 року по 26.02.1988 року у відділі позавідомчої охорони (ВПО) при Ленінському районному відділі внутрішніх справ (РВВС) м.Дніпропетровська, з 01.11.1992 року по 01.07.1994 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БРІС-ОСКОЛ», з 25.04.1995 року по 31.03.2003 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛАОПІ».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії за віком від 23.11.2020 року, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування висновків суду.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма