Справа № 480/1487/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 лютого 2021 р.Справа № 480/1487/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20 (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження) задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Судовим рішенням визнана протиправною бездіяльність відповідача Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 06.06.2019 року. Відповідач зобов`язаний розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення.

Копію судового рішення відповідач отримав 25.08.2020 року (а.с. 68).

24.09.2020 року, тобто з пропуском строку, МВС України оскаржено судове рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 року процесуальний строк на апеляційне оскарження означеного вище судового рішення МВС України поновлений.

В цей же день ухвалою суду апеляційна скарга МВС України залишена без руху, скаржнику наданий десятиденний строк (з дати отримання копії ухвали суду) для надання документу про сплату судового збору. Копія цієї ухвали МВС України отримана 18.10.2020 року (а.с. 81).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 року апеляційна скарга повернута скаржнику у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 12.10.2020 року.

25.11.2020 року (відбиток поштового штемпеля) МВС України повторно подано апеляційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги, в обґрунтування якого скаржник зазначив про те, що приписи ст.ст. 298, 299 КАС України не перешкоджають повторному зверненню з апеляційною скаргою в порядку, визначеному законом.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року в задоволенні клопотання відмовлено, причини, вказані в клопотанні, визнані неповажними.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року апеляційна скарга МВС України залишена без руху, скаржнику наданий строк (десять днів з часу отримання її копії) для вказання інших підстав для поновлення строку.

Згідно із розпорядженням керівника Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року № 04-08/5 суд припинив формування та надсилання процесуальних документів засобами поштового зв`язку.

На виконання вимог ухвали суду від 21.01.2021 року МВС України 11.02.2021 року та 16.02.2021 року подані заява/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в яких скаржник зазначає, що копія ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 року (про повернення апеляційної скарги) надійшла до установи 16.11.2020 року.

25.11.2020 року до суду апеляційної інстанції була скерована апеляційна скарга, до якої додано платіжне доручення № 1984 від 06.11.2020 року, з якого вбачається, що оплата суми судового збору проведена органом Державної казначейської служби 11.11.2020 року.

Скаржником також зазначено, що з дати отримання ухвали суду від 05.11.2020 року (16.11.2020 року) до дати надіслання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20 (25.11.2020 року) пройшло 8 днів і скаржник вважає, що в наслідок формального відношення до вирішення клопотання МВС України буде позбавлено права на апеляційне оскарження судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин <> (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що формально підстави для задоволення клопотання МВС України відсутні, оскільки апеляційна скарга скаржником подана з пропущенням строку на її принесення, визначеним КАС України. .

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що однією з основних засад судочинства, визначеною п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

При цьому, КАС України одним із принципів здійснення адміністративного судочинства визначено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанці» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приходячи до висновку про задоволення клопотання МВС України у зв`язку із пропуском ним фактично восьми днів строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявленого скаржником клопотання та про поновлення МВС України процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Поновити Міністерству внутрішніх справ України строк на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року по справі № 480/1487/20.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.