Справа № 260/794/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/794/20 пров. № А/857/14517/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Макарик В.Я.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник відповідача Токар Г.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (головуючий суддя Гебеш С.А., м.Ужгород) у справі № 260/794/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", а саме про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи"; визнання протиправними дії з проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2016 році доходу як додаткове благо від АТ "ОТП Банк", ), на підставі наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи", за наслідками якої складено Акт № 1144/07-16-13-05-7/ НОМЕР_1 від 14 листопада 2018 року; визнання протиправними та скасувати: податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області № від 28 листопада 2018 року, яким на позивача накладено штраф в розмірі 170 грн. за неподання податкової декларації; № від 28 листопада 2018 року, яким позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 172 437, 49 грн. та штрафну фінансову санкцію в розмірі 43 109,37 грн.; № від 28 листопада 2018 року, яким позивачу нараховано військовий збір у розмірі 14 369,79 грн. та штрафну санкцію в розмірі 3 592,45 грн.; податкову вимогу № 3000-52 від 18 лютого 2019 року, якою визначено позивачу податковий борг на 17 лютого 2019 року у розмірі 252 708,24 грн. податку на доходи фізичних осіб, в тому числі 172 437, 49 грн. основного платежу, 43 279,37 грн. штрафна санкція, 36 991, 38 грн. пеня, 21 044, 86 грн. військового збору, у тому числі 14 369, 79 грн. основного платежу, 3 592, 45 грн. шрафна санкція, 3 082, 62 грн. пеня.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" - в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи" залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не встановив дати, з якої слід відраховувати строк звернення з позовом, а лише зазначив, що з 01.01.2019 по 31.03.2020 було достатньо часу для подання позову. Вважає, що умовою залишення позову без розгляду є встановлення дати отримання копії оскаржуваного наказу, а не довільно визначена судом дата чи період, в які позивач гіпотетично міг дізнатись про наказ.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи мотивуючи своєю зайнятістю в інших судових процесах 15 лютого 2021 року.

Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи суд враховує наступне.

Статтею 309 Кодекс адміністративного судочинства України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Як підтверджується матеріалами справи представника позивача завчасно, повісткою від 04 січня 2021 року повідомлено про дату та час розгляду справи. Таку повістку представник отримав 18 січня 2021 року, що підтверджується його відповіддю від 18 січня 2021 року на електронну пошту суду. Виклики в інші судові засідання на, які покликається представник позивача датовані 28 та 29 січня 2021 року. В сукупності, зазначені обставини, на погляд суду, надали можливості представнику вжити заходів для організації участі у судових процесах. Крім того, суд звертає увагу на те, що представник позивача жодних нових доказів щодо суті вимог апеляційної скарги до суду не подав, про неможливість чи необхідність подання таких доказів не стверджував. Явка позивача, його представника у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, представник відповідача просить провести заміну первинних відповідачів у справі Головне управління ДФС у Закарпатській області та Головне управління ДПС у Закарпатській області на їх правонаступника Державну податкову інспекцію України в особі відокремленого підрозділу Головного ДПС у Закарпатській області.

Розглянувши дане клопотання суд, відповідно до вимог ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив провести заміну первинних відповідачів на Державну податкову інспекцію України в особі відокремленого підрозділу Головного ДПС у Закарпатській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач оскаржуючи наказ 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи" звернувся до суду з даним позовом 31 березня 2020 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач 1 не вручав позивачу у порядку, визначеному ст. 42 Податкового кодексу копію наказу про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, і такій не було відомо про проведення вказаної перевірки відносно неї. Крім того, позивач зазначає, що про існування оскаржуваного наказу та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відносно неї, такій стало відомо наприкінці 2019 року, після отримання відповіді про розгляд запиту та надання копій документів ГУ ДПС у Закарпатській області, який сформований ними 10 жовтня 2019 року. В той же час, позивач не зазначає конкретно, коли саме таку відповідь позивач отримала від відповідача 2. Разом з тим, зазначає, що враховуючи те, що інших належних та допустимих доказів про проведення відносно неї позапланової невиїзної перевірки та винесення відповідачем 1 оскаржуваного наказу в матеріалах справи немає, тому нею строк звернення до суду не пропущено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ст. 122 КАС України:

1) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2) Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

3) Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

4) Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

5) Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із ст. 123 КАС України:

1) У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

2) Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

3) Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

4) Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою і четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що з відповіді на адвокатський запит, адвокат ОСОБА_2 просив надати інформацію та документи стосовно проведеної перевірки з питань правильності нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому доходу у 2016 році від ПАТ "ОТП Банк стосовно ОСОБА_1 .

Також на вказаний запит відповідачем 1 було надано наступні документи:

1. наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року на 1 аркуші;

2. акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 14 листопада 2018 року № 1144/07-16-13-05-07/ НОМЕР_1 на 7 аркушах;

3. лист Головного управління ДФС у Закарпатській області "Про направлення примірника акту документальної позапланової невиїзної перевірки" від 14 листопада 2018 року № 5174/Д/07-16-13-05-07 на 1 аркуші.

Отже, оскаржуваний наказ також направлявся відповідачем 1 07 грудня 2018 року на адресу представника позивача Есенова О.Р. Про те, що з кінця 2018 року позивачу було відомо про проведену відносно неї перевірку та оскаржуваний наказ свідчить і те, що 03 жовтня 2019 року адвокат ОСОБА_2 звертався до відповідача 2 щодо встановлення відомостей про те, коли направлявся оскаржуваний наказ позивачу, про що ДПС у Закарпатській області додатком до вказаної відповіді надала ксерокопію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 775 в якому зазначено дату вручення 05 жовтня 2018 року. Отже, надаючи аналіз вказаному листу відповідача2 суд апеляційної інстанції констатує, що позивач була обізнана про існування оскаржуваного наказу, оскільки згідно листа-запита адвокат запитував коли такий наказ був надісланий на адресу ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і наголошує, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, у пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що окружний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 260/794/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.