Справа № 420/7965/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7965/20
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» (далі - ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС України в Одеській області), Державної податкової служби України (далі - ДПС України), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних:

- від 28.01.2020 року №1445812/42077945 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 06.03.2019 року;

- від 28.01.2020 року №1445811/42077945 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 11.03.2019 року;

- від 04.02.2020 року №1449315/42077945 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 06.03.2019 року;

- від 04.02.2020 року №1449317/42077945 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 13.03.2019 року;

- від 04.02.2020 року №1449316/42077945 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 15.03.2019 року.

Також позивач просив зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) вказані податкові накладні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги платник податків указував, що у зв`язку із зупиненням контролюючим органом, поданих на реєстрацію, наведених вище, податкових накладних, за підставами їх відповідності п.п. 1.6 п.1 Критеріям ризиковості платника податку, були надані відповідні пояснення та всі наявні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій щодо поставки контрагентам ПА «ВЕРХНЬОКАМ`ЯНСЬКА», ФГ «Кондор С» та ТОВ «Еко Ленд» насіння льону, врожаю 2018 року.

На думку позивача, надані документи відповідали законодавчим вимогам, які пред`являються для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Проте, як вважає позивач, приймаючи оскаржувані рішення, ГУ ДПС України в Одеській області провело неналежний аналіз достовірності наданих документів, тим самим порушило принцип управлінської діяльності, закріплений у ч.2 ст.2 КАС України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» задоволено.

Також судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь платника податків сплаченого судового збору в сумі 10 510 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що контролюючий орган, зупиняючи реєстрацію спірних податкових накладних порушив норми п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21 лютого 2018 року (далі - Порядок №117), оскільки не зазначив у квитанціях конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкових накладних.

Далі, з аналізу змісту пунктів 6 та 7 Порядку № 117, суд першої інстанції встановив, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Однак, реєстрація поданої позивачем податкової накладної зупинена, як зазначено в квитанціях, через те, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, себто застосований критерії ризиковості платника податку до податкової накладної, а не до платника податку - позивача, що свідчить про те, що контролюючим органом реєстрацію податкових накладних зупинено з підстав, які не передбачені законодавством - Порядком №11

Розглядаючи правомірність рішень ГУ ДПС України в Одеській області про відмову в реєстрації податкових накладних, суд першої інстанції зазначив, даний документ має містити або найменування конкретного документа (видаткова накладна, тощо) або групу документів (складські документи тощо), що з урахуванням специфіки господарської операції мають бути надані, але відсутні.

Проте, на думку суду, оскаржувані рішення не містять конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, яких, з урахування особливостей, характеру та обсягу господарських операцій; критерію, що слугував підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, на думку Комісії, не вистачає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляції скаржник зазначає, що спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних прийняті виключно в межах діючого законодавства та з дотриманням усіх необхідних критеріїв.

Скаржник наголошує на тому, що оскаржувані рішення містять інформацію про те, яких саме документів не надано позивачем разом із повідомленнями, а саме:

первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Отож, на підтвердження реальності господарських операцій платник податків, на думку скаржника, повинен був надати повний обсяг документів, що перелічений вище, проте така вимога ним не була виконана.

Також скаржник вважає необґрунтованим стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх документально непідтвердженими.

ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС», скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про її необґрунтованість та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Так, позивач указує, що ним, з метою підтвердження реальності господарських операцій за зупиненими в реєстрації податковими накладними, надавалися до контролюючого органу первинні документи по взаємовідносинах з контрагентами, які свідчать про настання правових наслідків у зв`язку з їх виконанням, про наявність ділової мети, тобто про намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» зареєстровано з 19 квітня 2018 року. Основним видом економічної діяльності підприємства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21).

ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» для здійснення господарської діяльності орендує склад, загальною площею 597,4 кв. м., за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Космічна, 2-а, а також нежитлові приміщення, загальною площею 23,1 кв.м., 20,73 кв.м. що розташовані, відповідно в м. Одесі, вул. Хімічна, буд. 1/27 та в Запоріжжі по вул. Новокузнецька, буд. 51 приміщення 40.

20.02.2019 р. між ДП «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (Продавець) та ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» (Покупець) укладений договір купівлі - продажу №26.

Предметом договору є придбання льону.

У договорі сторони домовилися про якість товару, а саме: сміттєва домішка - не більше 2%, вологість не більше 8%, олійна домішка не більше 5%.

До того ж сторони визначили умови постачання, де зокрема, зазначили, що Продавець надає Покупцеві довідку про те, що він є виробником указаної в договорі продукції, форму 37 сг або 4 сг з відміткою про прийняття органами статистики, або довідку сільської ради про склад та площу земельних ділянок підприємства - виробника.

Якщо Продавець не є виробником указаної в договорі продукції необхідно надати довідку підприємства виробника про те, що воно виростило, вказану в договорі, продукцію на своїх або орендованих землях, форму 37 сг або 4 сг з відміткою про прийняття органами статистики, або довідку сільської ради про склад та площу земельних ділянок підприємства виробника.

Поставка товару здійснювалася на умовах EWX на склад постачальника. Відповідно до виписки банківського рахунку ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» за березень 2019 р. воно сплатило за товар на користь ДП «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» 575 015,20 грн.

Товар зі складу Постачальника, відповідно до договору ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» з ТОВ «Українські транспортні системи ЛТД» від 01.03.2019 р. №01032019/1 був перевезений на його склад за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Космічна, 2-а. перевезення підтверджується товарно - транспортними накладними.

Придбаний позивачем товар був розфасований. Розфасуванням товару займалися найняті, за цивільно - правовими договорами, фізичні особи. Видаткові касові ордери та виписки з банківських рахунків, свідчать про оплату виконаних робіт.

З метою отримання прибутку ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» у березні 2019 р., виступаючи в ролі Продавця, уклало з ФГ «Кондор С», ТОВ «Еко Ленд» та ПА «ВЕРХНЬОКАМ`ЯНСЬКА» (далі - Покупці) договори купівлі-продажу придбаного у ДП "Дослідне господарство "Андріївське" Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" насіння льону.

06, 11, 13 та 15 березня 2019 року ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС», за результатами здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, склало податкові накладні за №№ 4, 5, 2, 6, 7 та направлено їх для реєстрації в ЄРПН.

Згідно отриманих квитанцій податкові накладні прийняті, але їх реєстрацію зупинено, оскілки платник податків, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податків.

Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

На виконання п.п. 201.16.2. п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» направило на адресу контролюючого органу засобами електронного зв`язку пояснення та повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим у реєстрації податковим накладним.

Так, для підтвердження правомірності складення податкової накладної за №4 від 06.03.2019р. по взаємовідносинам з ПА ВЕРХНЬОКАМ`ЯНСЬКА позивач направив до податкового органу:

наказ від 28.12.2019 року про затвердження штатного розкладу; штатний розклад; заява-приєднання до публічного договору про надання послуг від 24.04.2019 року; рахунок на оплату від 23.12.2019 року № 33; платіжне доручення від 09.12.2019 року №66; оборотно-сальдова відомість по рахунку № 281; оборотно-сальдова відомість по рахунку № 631; оборотно-сальдова відомість по рахунку № 361; оборотно-сальдова відомість по рахунку № 6851; договір оренди складу від 01 лютого 2019 року №01/02/2019, акт прийому передачі до договору від 01.02.2019 року; акт надання послуг від 31.03.2019 року № 2; акт надання послуг від 30.04.2019 року № 3; акт надання послуг від 31.05.2019 року № 4; акт надання послуг від 30.06.2019 року № 5; акт надання послуг від 31.07.2019 року № 6; акт надання послуг від 31.07.2019 року №7; акт надання послуг від 30.09.2019 року № 8; акт надання послуг від 31.10.2019 року № 9; акт надання послуг від 30.11.2019 року № 10; акт надання послуг від 31.11.2019 року № 11; виписка з особових рахунків; договір оренди від 01.03.2019 року з додатками; акт надання послуг від 31.03.2019 року № 1; видатковий касовий ордер; договір оренди нежитлового приміщення від 16.12.2019 року № 149; платіжне доручення від 18.12.2019 року; договір про надання транспортно - експедиторських послуг з перевезення вантажу від 01.03.2019 року з додатками; рахунок на оплату від 07.03.2019 року; рахунок на оплату від 13.03.2019 року; акт надання послуг від 07.03.2019 року; акт надання послуг від 13.03.2019 року; цивільно - правовий договір від 11.03.2019 року; видатковий касовий ордер; договір купівлі - продажу від 20.02.2019 року; рахунок фактура від 20.02.2019 року; видаткова накладна; ТТН; довідка від 04.02.2019 року; звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду; договір купівлі - продажу від 06.03.2019 року; рахунок на оплату; видаткова накладна.

Для проведення реєстрації податкової накладної за №5 від 11.03.2019р. по взаємовідносинам з ФГ «Кондор С» та податкових накладних за №2 від 06.03.2019 р., №6 від 13.03.2019 р. та №7 від 15.03.2019 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Еко Ленд» платник податків направив податковому органу аналогічний пакет документів.

Рішеннями ГУ ДПС в Одеській області від 28 січня та 04 лютого 2020 року за №№ 1445812/42077945, 1445811/42077945, 1449315/42077945, 1449317/42077945, 1449316/42077945 відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних.

Підставою для відмови в реєстрації у ЄРПН податкових накладних за №№ 4, 5 слугувало: ненадання платником податку договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності і певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Підставою для відмови в реєстрації у ЄРПН податкових накладних за №№ 2, 6, 7 слугувало: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності і певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

За результатами адміністративного оскарження ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» спірних рішень контролюючого органу, ДПС України залишила їх без змін, а скаргу без задоволення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року ( далі - Порядок №1246).

Згідно з п.12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з п.5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пункту 3 Порядку №117 податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<РмЧ1,4, де:

D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T;

S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами;

T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування;

P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування;

Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

При цьому, відповідно до змісту п. 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, зокрема, критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як мовилося вище податковим органом сформований висновок про відповідність податкових накладних ТОВ АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС критеріям ризиковості платника податку, визначених пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Критерії ризиковості платника затверджені листом Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року.

За змістом п.п.1.6. п.1 можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків у випадку:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної відсутній конкретний критерій ризиковості платника податку, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкових накладних.

За таких підстав слід вважати правильним висновок суду першої інстанції, що рішення про зупинення реєстрації податкових накладних не відповідає принципу обґрунтованості.

Є слушним застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі №822/1878/18, де суд висловив правову позицію щодо відповідності законодавству наведених вище Критеріїв ризиковості платника. Так, суд касаційної інстанції відзначив, що цей документ не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрований у Міністерстві юстиції України у відповідності до вимог ст. 117 Конституції України та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №731 від 28.12.1992 року.

Повертаючись до питання законності зупинення реєстрації податкових накладних, колегія суддів звертає увагу, що наявні і інші підстави, які свідчать про порушення податковим органом пунктів 6 та 7 Порядку № 117.

Так, наведеними нормами встановлено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

З аналізу змісту вказаних норм вбачається, що підставами для зупинення реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

З огляду на приписи викладених норм права, суд обґрунтовано висновувався з того, що ГУ ДПС в Одеській області, застосовано критерії ризиковості платника податку до податкової накладної, а не до платника податку - позивача, тобто зупинення відбулося з підстав, які не передбачені Порядком №117.

Досліджуючи аргументи скаржника щодо законності та обґрунтованості його рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, колегія суддів встановила таке.

Згідно з пунктами 14, 15 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктами 18-21 Порядку №117 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, у спосіб, визначений Порядком №117, позивачем було направлено пояснення та копії документів до зазначених господарських операцій та податкових накладних.

Скаржник звертає увагу на те, що в рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних відмічено яких документів не вистачає для реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН.

Вивчивши зміст згаданих рішень, колегія суддів встановила, що вони не містять найменування конкретного документа, наприклад, видаткова накладна, тощо або групу документів складські документи тощо, що з урахуванням специфіки господарської операції мають бути надані, але відсутні. Практично в усіх рішеннях вказано про відсутність первинних документів щодо постачання/придбання товару, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/ інвойси, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Поряд з цим, згідно з переліком наданих платником податків документів, постачання/ придбання товару підтверджено відповідним договором, його транспортування також підтверджено відповідними договорами та товарно - транспортними накладними, зберігання підтверджується договором оренди складського приміщення.

Дійсно не надані складські документи (інвентаризаційні описи), акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, але, враховуючи підстави для зупинення реєстрації податкових накладних, у платника податків не існувала такого обов`язку.

До того ж, слід погодитися з судом першої інстанції, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Дана позиція суду першої інстанції базувалася на правової позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року по справі №1640/2650/18 та від 27 квітня 2020 року по справі №360/1050/19.

Ураховуючи те, що ДПС України не оскаржувало рішення суду першої інстанції частині її обов`язку зареєструвати податкові накладні, відповідно до п.п. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 19, п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, колегія суддів дане питання не розглядає.

З приводу доводу апеляції про необґрунтованість стягнення судом першої інстанції витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає необхідним зазначити таке.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник» укладено договір про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, предметом якого є надання правової допомоги ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС».

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 20.06.2020 року клієнт, в особі ТОВ «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС», сплатив за складання позовної заяви 4 000 грн, виходячи з розрахунку, що 1 година роботи адвоката оцінюється в 1 000 грн.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, дійшов висновку про стягнення з ГУ ДПС в Одеській області витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.

Скаржник, не погоджуючись з даною сумою, указує, що є незрозумілим, яким чином представник позивача, складаючи позов, вже обрахував суму гонорару.

Розглядаючи наведені доводи, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні цього питання звертає увагу на те, що розмір гонорару - справа виключно сторони і адвоката, і суд не може втручатися у відносини клієнта та адвоката, проте це не позбавляє суд права зменшити розмір витрат.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у договорі про надання правничої допомоги адвокат і клієнт повинні узгодити механізм розрахунку гонорару.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір гонорару, враховуючи складність, обсяг наданих послуг, ціну позову та значення справи для сторони.

У цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову.

У відповідності до статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом правомірно дана справа віднесена до категорії справ незначної складності.

Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції переглядалося рішення суду першої інстанції, що було ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІНТЕЗ ПЛЮС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 19.02.2021 року.