Справа № 520/18993/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2021 року № 520/18993/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В., при секретарі судового засідання Пройдак С.М., Смоляр Є.А.

у присутності

представника позивача Даузе Ю.М.

представника відповідача Негруці Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного агропромислового підприємства Юліан до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Харків, треті особи приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович, Акціонерне товариство Прокредит Банк про скасування постанови,-

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з боржника виконавчого збору № 55293224 від 06.05.2020.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив з посиланням на положення п.5 ч.5, ч.8 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши думки учасників процесу про можливість продовження розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, перевіривши оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішенням Господарського суду Харківської області № 922/937/17 від 19.04.2017 року стягнуто з Приватного агропромислового підприємства «ЮЛІАН» на користь Публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТ БАНК» заборгованість за кредитним договором: 5003929.80 грн. - основний борг; проценти в сумі 210026.04 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом в сумі 67278.10 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 79218.50 грн. ( всього 5360452.44 грн.)

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.04.2017 видано наказ Господарського суду Харківської області від 05.05.2017 № 922/937/17. Вказаний документ пред`явлений до примусового виконання та 04.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження ВП 55293224.

Положеннями ч.1,2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. на момент відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ (Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2017 №55293224 визначено стягнути з боржника виконавчий збір згідно статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконаним документом (п.5 постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу).

Наказ на примусове виконання рішення від 05.05.2017 № 922/937/17 містить напис державного виконавця про те, що 06.05.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», залишок нестягнутого боргу за виконавчим документом 5356314.40 грн., виконавчий збір 535634.44 грн.

Отже державним виконавцем в рамках виконавчого провадження 55293224 стягнуто 4677.21 грн., в тому числі 4138.04 грн. основного боргу та 413.80 грн. виконавчого збору (що становить 10 відсотків від фактичного виконаного рішення)

06.05.2020 відповідачем винесено постанову 55293224 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», п.3 якої визначено - постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 535631.44 грн. вивести в окреме провадження.

В постанові про стягнення виконавчого збору від 06.05.2020 ВП 55293224 з посиланням на положення ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Отже, сума виконавчого збору дорівнює - залишку нестягнутого боргу у розмірі 5356314.40 грн.*10 %.

Суд зазначає, що зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, а саме: у частині другій слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінити словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів" внесені п. 5 пункту 27 Закону України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (далі - Закон № 2475-VIII), який набрав чинності 28 серпня 2018 року.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону України «Про виконавче провадження», які діяли у період з дати відкриття виконавчого провадження до дати винесення оскаржуваної постанови, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» погіршили становище боржника ПАП «Юліан» суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 535631.44 грн. та відповідно винесення постанови 55293224 від 06.05.2020

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд також зважує на рішення Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.243-246, 250,255,287,295,297 КАС України,

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з боржника виконавчого збору № 55293224 від 06.05.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (м.Харків, вул.Москалівська, 58, ) на користь Приватного агропромислового підприємства « Юліан» (м.Харків, пр. Слави, 1, ) судовий збір у розмірі 8034 (вісім тисяч тридцять чотири) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.