Справа № 140/17030/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/17030/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 25.11.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі акту від 04.11.2020 року №16067/03-20-07-09/358 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету».

Перевіркою встановлено порушення позивачем дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у Декларації від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків:

- п.200 4. пп. «в» ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI (далі - ПК України) іі змінами та доповненнями, внаслідок чого згідно з пп «в» п. 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, враховуючи вимоги п. 198.5 ст 198 та п 199.1 ст. 199 ПК Укпаїни СПД ОСОБА_1 відмовлено в наданні бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2020 року на суму 152516 грн.;

- сума податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за серпень 2020 року складає 1469 грн.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, має право на бюджетне відшкодування ПДВ. Вказує, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Крім того, позивач наголошує, що мав право на нарахування податкового кредиту, оскільки всі господарські операції, які він здійснював підтверджені належним чином оформленими документами.

Враховуючи викладене, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 21 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації за наявності) встановлено її завищення на 152516 грн. внаслідок заявлення до відшкодування суми ПДВ з вартості новопридбаного обладнання для виробництва вафель, яке у періоді, що підлягав перевірці, фактично не використовувалося підприємцем при здійсненні господарської діяльності, тобто не використовувалося в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника. Враховуючи викладене, просив в задоволенні позову відмовити.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за його участі.

Щодо клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Інші заяви по суті спору до суду не надходили.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенні з таких підстав.

Судом встановлено, що з 20.10.2020 року по 28.10.2020 року відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 16.10.2020 року №2121 та направлення від 16.10.2020 року №1687, головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Волинській області Бученко Л.П. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 04.11.2020 року №16067/03-20-07-09/ НОМЕР_1 .

Вказаною перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ГІДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків:

- п.200 4. пп. «в» ст.200 ПК України, внаслідок чого згідно з пп. «в» п. 200.14 ст.200 ПК України, враховуючи вимоги п. 198.5 ст. 198 та п 199.1 ст. 199 Кодексу. СПД ОСОБА_1 відмовлено в наданні бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2020 року на суму 152516 грн.

Сума податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за серпень 2020 року складає 1469 грн.

За наслідками перевірки ГУ ДПС у Волинській області 25.11.2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу відмовлено в наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 152516,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з висновками перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як слідує з акту перевірки від 04.11.2020 року №16067/03-20-07-09/ НОМЕР_1 , у липні 2020 року ФОП ОСОБА_1 проводилось здійснення імпортних операцій. Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою (р.11.1 декларації) сума ПДВ - становить 142516 грн., обсяг придбання без ПДВ - 712581 грн.

Перевіркою було встановлено, що до складу податкового кредиту за липень 2020 року (р.11.1 декларації) ФОП ОСОБА_1 було включено придбаний товар - обладнання для виробництва хлібобулочних виробів:

1) Машина для випікання плоских вафель - 1шт. - тип: WPA4; р.в. 2020р;

2) Машина для випікання круглих вафель - 1шт. - тип: WPA4; р.в. 2020р;

3) Міксер для тіста - 1шт. - тип: МТ190; р.в. 2020р.

Обладнання для виробництва хлібобулочних виробів було придбане у FIRMA «KOCULA II» (Польща, 55-080 АДРЕСА_1 ), згідно Контракту №89 від 01.07.2020 року, на загальну суму 24920 доларів США. Згідно умов Контракту Покупець за свій власний рахунок отримує усі дозволи, необхідні для імпорту товару в Україну. Покупець зобов`язується оплатити товар протягом 12 днів з моменту отримання рахунку на оплату. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок продавця.

Оплату за обладнання підприємцем було здійснено з розрахункового рахунку 08.07.2020 року, згідно з виставленим рахунком-фактурою (інвойсом) від 06.07.2020 року на загальну суму 24920 доларів США. Ввезення обладнання з Польщі на територію Україну було здійснене по МД - 2 UA 205050/2020/031943 від 20.07.2020 року.

При оформленні ввезення зазначеного обладнання на митну територію України ПП ОСОБА_1 13.07.2020 року було сплачено митні платежі в сумі 158499,12 грн., згідно платіжного доручення №23 від 13.07.2020 року, призначення платежу - попередня оплата за митне оформлення (ДМС України).

Сума ПДВ з вартості придбаного обладнання в розмірі 142516,19 грн. була включена підприємцем до податкового кредиту липня 2020 року та до бюджетного відшкодування в липні 2020 року підприємцем не заявлялася.

Перевіркою встановлено, що обладнання для випікання вафель ФОП ОСОБА_1 , згідно наданого пояснення, було придбано з метою використання в господарській діяльності.

На вищезазначене обладнання, а саме: 1) Машина для випікання плоских вафель - 1шт. - тип: WPA4; р.в. 2020р; 2) Машина для випікання круглих вафель - 1шт. - тип: WPA 4; р.в. 2020р); 3) Міксер для тіста - 1шт. - тип: МТ190; р.в. 2020р. та Компресор Fіnі ВК 120/500-10 ФФП ОСОБА_1 повідомлення за формою №20-ОПП було подано до Ковельської ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області 21.09.2020 року. Згідно поданих підприємцем відомостей про об`єкти оподаткування тип та стан даних об`єктів оподаткування зазначено як кондитерський цех будується/готується до введення в експлуатацію. Тобто фактично зазначене обладнання для виробництва вафель в господарській діяльності підприємця в періоді, що підлягав перевірці, не використовувалося.

Перевіркою також встановлено, що дане обладнання не використовувалося в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника в липні - жовтні 2020 року.

Згідно поданої ОСОБА_1 до Ковельської ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року (вхідний № 35078205 від 18.09.2020 року) від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту р.19 становить 153985 грн., сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню р.20.2 становить 153985 грн., в т.ч. на рахунок платника у банку р.20.2.1- 153985 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації за наявності) встановлено її завищення на 152516 грн. внаслідок заявлення до відшкодування суми ПДВ з вартості новопридбаного обладнання для виробництва вафель, яке у періоді, що підлягав перевірці, фактично не використовувалося підприємцем при здійсненні господарської діяльності, тобто не використовувалося в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника. Фактичний вид діяльності ФОП ОСОБА_1 у періоді охопленому перевіркою - вантажний автомобільний транспорт.

Відтак, висновки податкового органу зводяться до того, що позивач немає права на відшкодування суми ПДВ з вартості новопридбаного обладнання для виробництва вафель в розмірі 152516 грн., у зв`язку з невикористанням позивачем такого обладнання при здійсненні господарської діяльності. При цьому, факт підтвердження вказаного обладнання та підтвердження такої господарської операції належним чином оформленими первинними документами відповідачем не заперечується.

Однак, суд не погоджується з такою позицію податкового органу, з огляду на наступне.

Так, підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і на далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що бюджетне відшкодування - бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Статтею 200 ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг;.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом 1 пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:

були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів) (пункт 200.5 статті 200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що платники податку, мають право на бюджетне відшкодування, якщо за даними бухгалтерського та податкового обліку податковий кредит нарахований внаслідок: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Передбачене ПК України право на отримання бюджетного відшкодування не пов`язане з тим чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду та враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з податку на додану вартість, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх та звітному податкових періодах. Залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, ПК України передбачає правило переносу від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх податкових періодів до наступного податкового періоду у визначених випадках. При цьому ПК не встановлює строку, протягом якого сума від`ємного значення з цього податку може зараховуватись до податкового кредиту наступного податкового періоду. Право платника податку на отримання бюджетного відшкодування обмежено строком давності у 1095 днів, а сума бюджетного відшкодування - сумою сплаченого у попередніх та звітному податкових періодах податку на додану вартість.

Як підтверджено матеріалами перевірки, сума ПДВ з вартості придбаного обладнання в розмірі 142516,19 грн. була включена підприємцем до податкового кредиту липня 2020 року та до бюджетного відшкодування в липні 2020р. підприємцем не заявлялася.

Згідно поданої ФОП ОСОБА_1 до Ковельської ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року (вхідний № 35078205 від 18.09.2020 року) від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту р.19 становить 153985 грн., сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню р.20.2 становить 153985 грн., в т.ч. на рахунок платника у банку р.20.2.1 - 153985 грн.

Разом з тим, перевіркою визначення позивачем податкового кредиту за липень 2020 року не встановлено порушень податкового законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку про правомірність формування платником податків податкового кредиту у зв`язку із придбанням спірного обладнання, яке ще не використовується позивачем у господарській діяльності. При цьому, про намір такого використання податковий орган повідомлено, шляхом подання ФОП ОСОБА_1 повідомлення за формою №20-ОПП 21.09.2020 року, та згідно поданих підприємцем відомостей про об`єкти оподаткування тип та стан даних об`єктів оподаткування зазначено як кондитерський цех будується/готується до введення в експлуатацію.

Зважаючи на наведене, позивач має право на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 152516,00 грн.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено ФОП ОСОБА_1 в наданні бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2020 року на суму 152516,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача як суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відтак, суд вважає позовну вимогу ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Волинській області від 25.11.2020 року № обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн. згідно із квитанцією №0.0..1 від 08.12.2020 року, який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити судовий збір за позовну вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 25.11.2020 року № в розмірі 1525,16 грн. Тобто, позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, згідно із частиною першою статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 1525,16 грн. Решта суми сплаченого судового збору може бути повернута позивачеві в порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 25 листопада 2020 року №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 43143484) судовий збір в розмірі 1525 (одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять) гривень 16 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк