Справа № 420/15070/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області управління превентивної діяльності (вул..Єврейська,12, м.Одеса, 65014) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області управління превентивної діяльності, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати акт - Висновок від 20.08.2020р. «про анулювання дозволу на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями» Головного управління національної поліції у Одеській області Управління превентивної діяльності по анулюванню дозволів №4396 на право зберігання та носіння мисливського нарізного карабіну «Форт-202», калібру 7,62x39, № НОМЕР_1 , та № НОМЕР_2 на право носіння та зберігання пристрою пневматичної дії «Форт-12РМ», калібр 9мм. № НОМЕР_3 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що Головним управлінням національної поліції у Одеській області складено висновком від 20.08.2020 р. про анулювання дозволу на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями, позивач з даним висновко не погоджується та зазначає, що наданий Висновок складений без дотримання встановленої типової форми так як в ньому взагалі відсутні графи, що до здійснення підпису власника зброї про ознайомлення з даним висновком. Тобто при складанні даного висновку за встановленою формою передбачається виклик власника зброї для ознайомлення зі складеним висновком (встановлення обставин згоди чи незгоди з ним) та за для надання йому Направлення для реалізації зброї через спеціалізований магазин. У разі незгоди власника з рішенням органу поліції про анулювання зазначеного дозволу матеріали передаються до суду для вирішення питання щодо примусового вилучення зброї, основних частин зброї, пристроїв, патронів і бойових припасів до них. При цьому відповідна інформація вноситься програмно-технічними засобами інформаційного порталу Національної поліції до баз даних єдиної інформаційної системи МВС.

Ухвалою суду від 30.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Листом Управління превентивної діяльності до Головного управління Національної поліції в Одеській області №3/4933 від 25.08.2020р. повідомлено ОСОБА_1 що на підставі того, що старшим слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВИ в м. Одеса ГУНП в Одеській області в межах кримінального провадження № 0001142 від 17.06.2020, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особистою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень), у зв`язки з цим його дозвіл № НОМЕР_4 на право зберігання та носіння мисливського нарізного карабіну «ФОРТ-202», калібр 7,62x39, № НОМЕР_1 , виданий 01.11.2013 ГУМВС України (ГУНП) в Одеській області терміном до 01.11.2022 та дозвіл № НОМЕР_2 на право носіння та зберігання пристрою травматичної дії «ФОРТ- 12РМ», калібр 9 мм, № НОМЕР_3 , виданий 05.12.2012 ГУМВС України (ГУНП) в Одеській області терміном до 05.12.2021, анульовані.

Представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області управління превентивної діяльності з адвокатським запитом в якому містилася вимога надати матеріали справ про анулювання дозволів та матеріалів, що стали підставою прийняття рішень про анулювання.

Листом Управління превентивної діяльності до Головного управління Національної поліції в Одеській області №3/26/пд. від 18.09.2020р. на адвокатський запит повідомлено, так, відповідно до бази ІПНП «Цунамі» ГУНП в Одеській області, стало відомо, що старшим слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області капітаном поліції Заднігіряним Р.О., 17.06.2020 в ході проведення досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0001 142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.08.2020 співробітниками ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Одеській області, керуючись вимогами глави 4 розділу І Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, було винесено висновок про анулювання дозволу № 10111 на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів та дозволу № НОМЕР_4 на право зберігання та носіння мисливського нарізного карабіну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та додано копію Висновку від 20.08.2020 р. про анулювання дозволу на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями.

З Висновку від 20.08.2020 р. про анулювання дозволу на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями вбачається, що, зокрема дозвіл № НОМЕР_4 на право зберігання та носіння мисливського нарізного карабіну «ФОРТ-202», калібр 7,62x39, № НОМЕР_1 , виданий 01.11.2013 ГУМВС України (ГУНП) в Одеській області терміном до 01.11.2022. ОСОБА_1 , анульовано; дозвіл № НОМЕР_2 на право носіння та зберігання пристрою травматичної дії «ФОРТ-12РМ», калібр 9 мм, № НОМЕР_3 , виданий 05.12.2012 ГУМВС України (ГУНП) в Одеській області терміном до 05.12.2021, ОСОБА_1 , анульовано.

Підставою анулювання дозволів стало повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.

Не погоджуючись з даним висновком позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 21 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, крім іншого, як перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» (далі - Положення № 576) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з пунктом 2 Положення № 576 до предметів, матеріалів і речовин, на які поширюється дозвільна система, поміж іншого, належить вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї тощо.

Пунктом 3 Положення № 576 визначено, що громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, на які поширюється дозвільна система.

Право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України (пункт 4 Положення № 576).

Відповідно до пункту 9 Положення № 576 видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі - Інструкція № 622).

З прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622.

Відповідно до абзацу 6 глави 4 розділу І Інструкції № 622 органам поліції надано право анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам, у випадках, передбачених підпунктом 5.1 глави 5 цього розділу.

Приписами п. 5.1 глави 5 розділу І Інструкції № 622 визначено, що органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі: надходження від уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення такій особі про підозру або інформації про складення щодо такої особи повідомлення про підозру, що не вручене через невстановлення її місцезнаходження.

Відповідно до пункту 12.19 глави 12 розділу II Інструкції № 622 у разі анулювання дозволу на зберігання та носіння вогнепальної зброї (разом із основними частинами зброї - за наявності), пневматичної та холодної, охолощеної зброї, пристроїв органом поліції виноситься мотивований висновок про анулювання дозволу на їх зберігання, який затверджується начальником органу поліції. У цьому висновку викладаються підстави прийняття такого рішення.

Наказом МВС України від 29 грудня 2015 року №1644 «Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів» відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію» наказано:

1) ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року №901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування;

2) до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року №642 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1993 року №706 «Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за №163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1993 року №622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за №637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року №379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за №696/4917.

У пункті 3 вказаного Наказу зазначено Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через: 1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України; 2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України; 3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

Як вбачається з вищенаведених правових норм, пункт 4 Інструкції №622 кореспондується з пунктом 5.1 цієї Інструкції, а саме перелік підстав для невидачі дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проведення їх перереєстрації, зазначені в пункті 5.1 Інструкції №622, також є переліком підстав для анулювання вказаних дозволів.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що дозволи на носіння та зберігання зброї анульовано на підставі повідомлення старшим слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області 17.06.2020р. в межах кримінального провадження № 0001142, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особистою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області управління превентивної діяльності (вул..Єврейська,12, м.Одеса, 65014) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.