Справа № 522/18096/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 522/18096/16-а

адміністративне провадження № К/9901/38953/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 522/18096/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року

(ухвалену у складі головуючого Ільченко Н.А.)

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року

(ухвалену у складі колегії суддів : головуючого судді - Коваля М.П., суддів: Домусчі С.Д., Кравець О.О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років з 01 червня 2016 року у відповідності до статті 63 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої не може бути менше мінімального розміру пенсії за вислугу років встановленого ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач неправомірно нараховує та виплачує позивачу пенсію у розмірі меншому ніж була раніше призначена, що у свою чергу суперечить положенням ст. 63 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 06 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 01.06.2016 року у відповідності до статті 63 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої не може бути менше мінімального розміру пенсії за вислугу років встановленого ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

4. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в силу ст. 63 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій, натомість відповідачем, при визначенні розміру пенсії позивачу на 2014 рік, цих вимог законодавства враховано не було.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 27 червня 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 26.03.2016 року пенсії за вислугу років у мінімальному розмірі, а саме у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.03.2016 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку грошового забезпечення для обчислення пенсії за відповідною категорією посади, що займав ОСОБА_1 , - начальник відділення заочного навчання Одеської спеціальної середньої школи міліції, підполковник міліції, а саме: посадовий оклад - 1020 грн., оклад за військовим званням - 130 грн., процентна надбавка за вислугу років 40% - 460 грн., надбавка за особливо важливі завдання - 805 грн., премія 15% - 362,25 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Скасовуючи рішення першої інстанції в частині призначення позивачу пенсії саме у розмірі 3284 грн., апеляційний суд вказав на ту обставину, що судом першої інстанції було помилково застосовано до спірних відносин положення ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки такі положення не регулюють спірні правовідносини, а також помилково не визначив складових грошового забезпечення, з якого підлягає перерахунок пенсії позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 21 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

8. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 522/18096/16-а скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

У касаційній скарзі відповідач вказує на ту обставину, що у відповідності до положень частини 3 статті 63 Закону №2262 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсії і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, проте таких підстав у відповідача на момент призначення позивачу пенсії у 2014 році не було.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 522/18096/16-а, а також відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень.

10. 15 березня 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.

11. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 26 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, унаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.

13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 у березні 1987 року була призначена пенсія за вислугу років у відповідності до Положення про пенсійне забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 30.05.1985 року № 493 (чинного на момент призначення позивачу пенсії), при наявності стажу роботи 34 р. 02. міс. 26 дн., остання займана посада - начальник відділення заочного навчання Одеської спеціальної середньої школи міліції, звання - підполковник міліції.

Виплата позивачу пенсії була здійснена по 30 червня 1992 року та з 01 липня 1992 року припинена у зв`язку із виїздом за кордон.

Також, з матеріалів справи вбачається, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2012 року у справі № 1522/16678/12, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2013 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років починаючи з 13 січня 2012 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 13 січня 2012 року.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу ГУПФУ в Одеській області за пенсійною справою позивача, за рішенням суду у справі № 1522/16678/12 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії 30 жовтня 2013 року з 13 січня 2012 року на підставі матеріалів направлених УФЗБО ГУМВС України в Одеській області супровідним листом від 25 жовтня 2013 року, серед яких, в тому числі, заява позивача про поновлення виплати пенсії.

Згідно виданої позивачу довідки від 03 грудня 2013 року № 886 останньому визначено розмір пенсії з лютого 2012 року у розмірі 2499,53 грн. з подальшим збільшенням.

Проте, пенсія позивачу у вказаних розмірах виплачена не була.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки без номера та дати щодо сум виплаченої позивачу пенсії з 01 січня 2012 року по 30 червня 2016 року та виписки з пенсійного рахунку позивача, останньому була виплачена пенсія у розмірі 0,03 грн. щомісячно по січень 2015 року.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року у справі № 522/21633/14-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2015 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при поновленні з 13 листопада 2012 року у розмірі 0,03 грн. та доплати з 13 листопада 2012 року по 30 листопада 2013 року у розмірі 0,68 грн., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, призначених з 2004 року, та у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року у справі № 522/2767/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при поновленні з 13 січня 2012 року у розмірі 0,03 грн. та доплати з 13 січня 2012 року по 30 листопада 2013 року у розмірі 0,68 грн., зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 13 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року у відповідності до ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, призначених з 2004 року, та у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Із наданої відповідачем на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про суми нарахованої та виплаченої позивачу пенсії від 22 березня 2017 року № 846, колегією суддів встановлено, що станом на 31 березня 2017 року позивачу здійснено виплату пенсії з моменту поновлення пенсії, а саме з січня 2012 року по 31.03.2017 року, у мінімальному розмірі - у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: січень 2012 року - 503,81 грн., лютий-березень 2012 року - 822 грн., квітень-червень 2012 року - 838 грн., липень-вересень 2012 року - 844 грн., жовтень-листопад 2012 року - 856 грн., грудень 2012 року - 884 грн., січень-листопад 2013 року - 894 грн., грудень 2013 року-серпень 2015 року - 949 грн., вересень 2015 року - квітень 2016 року 1074 грн., травень 2016 року-листопад 2016 року - 1130 грн., грудень 2016 року-березень 2017 року - 1247 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо нарахування позивачу пенсії у мінімальному розмірі, останній 07 липня 2016 року звернувся із заявою про проведення йому перерахунку пенсії за його посадою та у відповідності до вимог ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, листом від 20 липня 2016 року № 815/2-11 позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку пенсії, пославшись на те, що виплата пенсії позивачу здійснюється у відповідності до покладених на пенсійний фонд обов`язків.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 у березні 1987 року була призначена пенсія за вислугу років у відповідності до вказаного Положення, при наявності стажу роботи 34 р. 02. міс. 26 дн., остання займана посада - начальник відділення заочного навчання Одеської спеціальної середньої школи міліції, звання - підполковник міліції.

01 липня 1992 року виплата позивачу пенсії була припинена у зв`язку із виїздом за кордон.

Згідно матеріалів пенсійної справи, позивачу було поновлено виплату пенсії 30 жовтня 2013 року.

У відповідності до протоколу ГУПФУ в Одеській області за пенсійною справою позивача, останньому пенсію визначено у сумі 2499,53 грн. з розрахунку 90% від наступних показників грошового забезпечення: посадовий оклад - 1020 грн., оклад за військовим званням - 130 грн., процентна надбавка за вислугу років 40% - 460 грн., надбавка за особливо важливі завдання - 805 грн., премія 15% - 362,25 грн.

Крім того, згідно виданої позивачу довідки від 03.12.2013 року № 886 позивачу також визначено розмір пенсії з лютого 2012 року у сумі 2499,53 грн. з подальшим збільшенням.

Проте у період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2017 року, пенсія позивачу виплачувалася у значно менших розмірах.

Відповідно до частини 3 ст. 63 цього ж Закону, у редакції на момент поновлення позивачу пенсії (13.01.2012 року), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З моменту припинення позивачу пенсії у зв`язку із виїздом за кордон розміри грошового забезпечення працівників МВС за відповідними категоріями посад неодноразово збільшувались.

Станом на момент поновлення позивачу пенсії діяли посадові оклади, встановлені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», згідно додатку 20 якого (у відповідній редакції) «Схемі посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для навчальних закладів МВС» розмір посадового окладу «Училища професійної підготовки» за посадою начальник відділення - 970-1020 грн.

Отже з урахуванням наведених положень законодавства, колегія суддів Верховного Суду вважає вірним висновок апеляційного суду з приводу необхідності здійснення виплати пенсії позивачу у розмірі, який було визначено ГУПФУ в Одеській області в протоколі, який міститься в матеріалах пенсійної справи позивача.

Натомість дії відповідача, щодо виплати пенсії позивачу у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не відповідають положенням Закону № 2262 Х-ІІ, а отже є протиправними.

Доводи касаційної скарги є безпідставними з огляду на ту обставину, що протиправність дій відповідача полягає не в зволіканні здійснення перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років, а у відмові здійснення належних позивачу виплат у відповідності до положень Закону 2262-ХІІ (з урахуванням раніше призначеної пенсії).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову у відповідному обсязі.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 522/18096/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій