Справа № 580/4775/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4775/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправною щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 07.09.2020 року розпорядження по розрахунку (перерахунку) її державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області усунути порушення права ОСОБА_1 на розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26.05.2010 року по справі № 2-291/10 на момент виникнення спірних правовідносин, прийнявши для цього відповідне розпорядження.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що у 2010 році вона зверталася до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсійних виплат, оскільки такі не здійснювались у розмірах визначених Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак у задоволенні її заяви було відмовлено,що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року по справі №2-291/10 визнано дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до чинного законодавства України з 24.02.2010 року.

Позивач вказувала, що суд, ухвалюючи зазначене рішення та визначаючи величину пенсії позивача в розмірах, встановлених законом на момент розгляду справи, виходив з того, що навіть у разі зміни законодавства, що регулює порядок розрахунку пенсії соціальної категорії осіб, до яких відноситься позивач, ці розміри не може бути зменшено в контексті положень статті 22 Конституції України. За таких обставин рішення суду, яким захищено право фізичної особи, що надано їй законом, який діяв на момент виникнення спору, в контексті положень статті 22 Конституції України, навіть у разі зміни законодавчого регулювання спірних правовідносин, за своєю природою не може суперечити закону, а тому є обов`язковим до виконання на території України в межах періоду звернення цього рішення до виконання.

Крім того наголошувала, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючи прав і свобод. Відтак, відповідач протиправно відмовив у перерахунку її пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 07 вересня 2020 року рішення, передбаченого частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року шляхом доповнення його мотивувальної та резолютивної частини наступним текстом: - у мотивувальній частині: «Відповідно до ст. 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Згідно ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є зокрема обов`язковість судового рішення. Стаття 22 Конституції гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. До події чи факту застосовується закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності, на чому наголошено у рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів; - у резолютивній частині: «Визнати протиправною бездіяльність відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 07 вересня 2020 року розпорядження по розрахунку (перерахунку) її державної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області усунути порушення права ОСОБА_1 на розмір державної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року по справі №2-291/10 на момент виникнення спірних правовідносин, прийнявши для цього відповідне розпорядження».

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року по справі №2-291/10 визнано дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до чинного законодавства України з 24.02.2010 року.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо розрахунку пенсії у відповідності до розмірів, встановлених рішенням суду.

У вказаній заяві позивач просила прийняти розпорядження по розрахунку її пенсії у відповідності до розмірів, встановлених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року по справі №2-291/10.

Крім того зауважила, що згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідь на зазначену заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом №5445-5783/Т-02/8-2300/20 від 24.09.2020 року повідомило позивача про те, що перерахунок її пенсії згідно з прийнятою Тальнівським районним судом Черкаської області постановою від 26.05.2010 року у справі за №2-а-291/10 управління провело з 24.02.2010 року до 31.10.2011 року.

В свою чергу, з 01.11.2011 року розміри основної та додаткової пенсії по інвалідності визначено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», з 01.01.2012 - постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 1 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 р. № 76-VIII тексти статей 50, 54 Закону № 796 викладено в нових редакціях, згідно з якими умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

У підсумку пенсійний орган зазначив, що покладені судом зобов`язання у справі за № 2-а-2910/10 від 26.05.2010 року вчинити дії щодо перерахунку її пенсії управління виконало в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень покладених на управління.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Розділом IV КАС України закріплені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Частиною 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з частиною 4 статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а звернув увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

При цьому, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, відмова відповідача прийняти розпорядження по розрахунку пенсії позивача у відповідності до розмірів, встановлених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року по справі №2-291/10, підлягає оскарженню в порядку статті 383 КАС України.

Слід також врахувати і те, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України, оскільки у рішенні Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року у справі №2-291/10 суд дійшов виснвоку, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище (50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими розділ IV КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16, від 22 серпня 2019 у справі № 522/10140/17, від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.

Враховуючи зміст заяви щодо розрахунку пенсії у відповідності до розмірів, встановлених рішенням суду, поданої ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, відповідь на яку зумовила звернення позивача до суду із даним позовом, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самими сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись статтями 238, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко