Справа № 460/8736/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8736/20 пров. № А/857/392/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 460/8736/20 (головуючий суддя Щербаков В.В., м. Рівне, повний текст рішення складений 10 грудня 2020 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в рівненській області, про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому позивач просив: а) визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дудки І. О. про закінчення виконавчого провадження №56549654 від 19.11.2020;

б) зобов`язати відповідача здійснити всі передбачені Законом України ,,Про виконавче провадження заходи для примусового виконання рішення суду.

в) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подати звіт про виконання рішення протягом 30 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням від 10 грудня 2020 року Рівненський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково та ухвалив скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про закінчення виконавчого провадження №56549654 від 19 листопада 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України ,,Про виконавче провадження.

В процесі примусового виконання виконавчого документа встановлено, що перерахунок пенсії стягувачу за період з січня 2016 року по квітень 2018 року проведений 28.03.2018, що підтверджується Розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № .

Також матеріалами виконавчого провадження підтверджується відкладення виплати стягувачу доплати до пенсії (після перерахунку на підставі рішення суду) згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. Водночас, доплата до пенсії за період з січня 2018 року по квітень 2018 року стягувачу нарахована для виплати згідно з додатковою відомістю.

Часткове невиконання боржником рішення суду з незалежних від нього причин (через відсутність відповідно фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону України ,,Про виконавче провадження.

Оскаржена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №56549654 від 19.11.2020 винесена у відповідності до приписів п. 13 ч.1 ст. 39 Закону України ,,Про виконавче провадження, а тому відсутні підстави для її скасування.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/12378/17 від 29.11.2017, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №5/84 від 12 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області, з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону України ,,Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України ,,про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262- XII від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року ,,Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, № 947 від 18.11.2015 року ,,Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року.

На виконання цього рішення Рівненський міський суд Рівненської області видав виконавчий лист від 05.06.2018 у справі №460/12378/17, а відповідач 06.06.2018 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №56549654.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області Дудки І.О. від 29 серпня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/12378/17 закінчено відповідно до вимог п.13 ч.1 ст. 39, 40 Закону України ,,Про виконавче провадження. Виконавчий документ надісланий до Рівненського міського суду Рівненської області.

Вказаною постановою встановлено, що доплату пенсії за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року в сумі 3084,87 направлено на виплату до банку електронним файлом, що підтверджується інформацією щодо виплати пенсії за відомостями пенсійної справи. Крім того боржник повідомив стягувачу, що згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою за період з січня 2016 року по грудень 2017 року перераховано пенсію стягувачу на суму 80206,62 грн., яка буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, після виділення коштів на її фінансування з державного бюджету. За таких обставин, часткове невиконання рішення суду боржником з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону України ,,Про виконавче провадження для надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Жодних документів, які б підтверджували виплату пенсіонеру згаданої вище належної йому доплати до пенсії на дату звернення до суду до матеріалів справи долучено не було.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що рішенням Рівненського міського суду у Рівненській області від 24 травня 2019 у справі №569/17242/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зокрема, визнана протиправною і скасована постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року №857/7259/19 рішенням Рівненського міського суду у Рівненській області від 24 травня 2019 у справі №569/17242/18 скасоване з тих підстав, що позов заявлений до неналежного відповідача, а суд першої інстанції у ході розгляду справи не здійснив його заміну.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.06.2020, яке набрало законної сили, визнана протиправною та скасована постанова Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудки І. О. про закінчення виконавчого провадження № 56549654 від 29 серпня 2018 року.

Постановою головного державного виконавця від 12.10.2020 на виконання вимог ст. 41 Закону України ,,Про виконавче провадження виконавче провадження №56549654 з примусового виконання виконавчого листа від 05.06.2018 у справі №460/12378/17 відновлене.

Вказана постанова направлена сторонам виконавчого провадження та до Рівненського міського суду Рівненської області, яка отримана ним 15.10.2020, що сукупно підтверджується наявними в матеріалах справи копією квитанції та електронною випискою ПАТ ,,Укрпошта щодо відстеження поштового відправлення.

При цьому, пунктом 3 такої постанови встановлено обов`язок органу, якому повернуто виконавчий документ, у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити його до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дудки І.О. від 19.11.2020 з підстав, передбачених п. 13 ч. 1 ст.39, ст. 40 Закону України ,,Про виконавче провадження, закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що Рівненський міський суд Рівненської області у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження від 12.10.2020 не пред`явив до виконання у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчий лист №569/12378/17 від 05.06.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №56549654 від 19.11.2020, а також правомірності такої постанови.

Однак, при цьому суду першої інстанції вказав, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Враховуючи те, що незважаючи на значний проміжок часу, який минув після видачі 05.06.2018 виконавчого листа у справі №569/12378/17, рішення суду залишається і досі невиконаним, а закінчення виконавчого провадження з виконання цього виконавчого листа неодноразово було предметом судового оскарження, суд першої інстанції дійшов переконання, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження, незважаючи на її формальну відповідність вимогам національного законодавства, не може залишатись у силі.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України ,,Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

За приписами ст. 1 Закон №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 указаного Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1).

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2).

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання (ч.2 ст. 41 Закону №1404-VIII).

За змістом п. 13 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача формальних підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з непред`явлення Рівненським міським судом Рівненської області у місячний строк з дня надходження постанови державного виконавця від 12.10.2020 про відновлення виконавчого провадження.

При цьому суду першої інстанції встановив, що постанова державного виконавця від 12.10.2020 про відновлення виконавчого провадження направлена та вручена Рівненському міському суду Рівненської області належним чином.

Поряд з цим, колегія суддів враховує ті обставини, що Європейський суд з прав людини у рішенні ,,Юрій Миколайович Іванов проти України наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За таких обставин, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що протягом значного проміжку часу, який минув після видачі 05.06.2018 виконавчого листа у справі №569/12378/17, рішення суду залишається і досі невиконаним, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження, незважаючи на її формальну відповідність вимогам національного законодавства, не може залишатись у силі.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховному Суду від 04.03.2020 у справі №653/2554/17.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 460/8736/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 16.02.2021.