Справа № 580/3947/20
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 580/3947/20

адміністративне провадження № К/9901/33950/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,-

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (прийняту судом у складі судді Гайдаш В.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Файдюка В.В., суддів: Земляної Г.В., Мєзєнцева Є.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття розпорядження по розрахунку доплати до пенсії позивачу у розмірі однієї мінімальної заробітної плати підвищення пенсії, як непрацюючому пенсіонерові, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, та перерахунку основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача усунути порушення права позивача на доплату пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виготовити відповідне розпорядження відповідно до постанов Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-5046/11, від 13 вересня 2012 року у справі № 2-а-6130/12р.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2012 року у справі № 2-а-6130/12 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, щомісячної доплати до пенсії відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, з урахуванням фактично виплачених сум; постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-5046/11 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату позивачу як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, щомісячної доплати до пенсії відповідно до статей 39, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.11.2011 із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, з урахуванням фактично виплачених сум. Однак, відповідач, відмовляючи в задоволенні заяви позивача від 14 травня 2020 року щодо відновлення виплати підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонерові, зазначив, що наразі не визначено правових підстав для проведення нарахування та виплати доплат громадянам, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, оскільки Рішення Конституційного Суду України №6-р/п2018 не містить положень щодо порядку його виконання, а до статті 39 Закону №796-ХІІ не внесено змін.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 грудня 2020 року до Верховного Суду звернулася ОСОБА_1 із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постановлені у справі судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У скарзі йдеться про те, що судами було неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Зокрема, зазначено, що оскаржувані рішення прийнято без врахування всіх обставин справи.

Позивач стверджує, що суд неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що у справах №2-а-6130/12 та №2-а-5046/11 позивач вже захистив своє право на перерахунок та виплату доплати до пенсії.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2020 року визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 23 грудня 2020 року відкрив касаційне провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Приймаючи оскаржувані судові рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, оскільки підставою звернення до суду є незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання постанов Тальнівського районного суду Черкаської області в справах № 2-а-6130/12 та № 2-а-5046/11.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з цим висновком судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Слід вказати, що зазначена підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

При цьому, позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Разом із цим, у судовому рішенні Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року (справа № 2-а-5046/11) вирішувалося питання права позивачки на отримання щомісячної доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, як особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з положеннями статей 39, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 листопада 2010 року, а у судовому рішенні цього ж суду від 13 вересня 2012 року (справа № 2-а-6130/12) вирішувалося питання права позивачки на перерахунок основної та додаткової пенсій по інвалідності з 22 червня 2011 року відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

У справі ж, що розглядається, як видно з позовної заяви, спірним є питання невиплати позивачці ГУ ПФУ доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі, встановленому частиною першою статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (що найменше, на момент звернення із заявами від 14 травня та 13 серпня 2020 року), при цьому, за період вже після набрання законної сили судовими рішеннями зазначеними вище. До того ж протягом цього періоду законодавство, яке регулює спірні правовідносини, зазнало суттєвих змін.

Так, підпунктом 7 пункту 4 розділу 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІ статтю 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено і її чинність припинено з 01 січня 2015 року.

04 лютого 2016 року прийнято Закон № 987-VIII, який згідно з розділом ІІ «Прикінцеві положення» набрав чинності з 01 січня 2016 року і яким включено до Закону № 796-ХІІ статтю 39 такого змісту:

«Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України».

Надалі рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу 1 Закону № 76-VІІ визнано неконституційними, зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу 1 Закону № 76-VІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Велика Палата Верховного Суду постановою від 18 березня 2020 року у зразковій справі № 240/4937/18 дійшла висновку, що з моменту ухвалення Рішення №6-р/2018 відновлено дію статті 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до 01 січня 2015 року.

Отже, у позовній заяві ОСОБА_1 оспорює дії (бездіяльність) ГУ ПФУ за інший період, ніж у судових рішеннях, на які здійснено посилання судами попередніх інстанцій як на підставу для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, понад те, спірні відносини регулюються зміненим законодавством, тобто предмет позову та підстави не є тотожними.

Слід також зазначити, що те, що позивачка просить зобов`язати відповідача виготовити відповідне розпорядження згідно з постановами Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-5046/11 та від 13 вересня 2012 року у справі № 2-а-6130/12 не свідчить про те, що спір виник на виконання цих судових рішень, оскільки на обґрунтування позовної заяви позивачка чітко зазначає підставою звернення до суду те, що у зв`язку із Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року у справі № 6-р/2018 вона у червні та серпні 2020 року звернулася до відповідача з письмовими заявами щодо відновлення виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонерові, яка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, проте відповідачем безпідставно було їй відмовлено у проведенні відповідних нарахувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене касаційна скарга підлягає задоволенню, судові рішення судів попередніх інстанцій скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець