Справа № 440/7443/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7443/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зоріної І.М.,

представник позивача - Бехтер Л.В.,

представника відповідача - Мисюри О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" /надалі - ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017", позивач/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області /надалі - відповідач/ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.12.2020 № 5, № 5.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про наявні об`єкти оподаткування та зберігання пального без наявності на те відповідної ліцензії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7443/20; призначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

28.12.2020 до суду надійшов відзив на позов в якому вказано, що фактичною перевіркою встановлено порушення вимог частин першої статті 15 Закону № 481/95-ВР, а саме: зберігання пального в місцях на які не отримувалася відповідна ліцензія на право зберігання пального та пункту 63.3 статті 63 ПК України. Крім того, відповідач зазначає, що в ході перевірки від підприємства отримано інформацію про наявну техніку (транспортні засоби), що споживають дизельне паливо та об`єм паливних баків. Загальний об`єм паливних баків транспортних засобів, що споживають дизельне паливо складає 1039 літрів. Таким чином, в період з 17.04.2020 по 11.11.2020 пальне, отримане позивачем відповідно до акцизних та видаткових накладних від ТОВ "Торговий дім "Інтеграл" зберігалося в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), оскільки не могло бути відвантажене в повному обсязі до паливних баків наявних транспортних засобів. Відповідно до акцизних накладних, адреса місця отримання, а отже і зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігав пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: Семенівський район, с. Крива Руда, вул. Центральна, 45. Крім того, за твердженням контролюючого органу ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" не подавалось до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадилася діяльність (форма №20-ОПП) про наявні транспортні засоби, в кількості 1 одиниця, а саме: спеціалізований фургон малотоннажний Renault Kangoo, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , дата реєстрації - 28.01.2020 /т. 1 а.с. 224-227/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.02.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, /т. 1 а.с. 57-58/.

На підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 09.11.2020 №2080 /т. 1 а.с. 276/ та направлень від 09.11.2020 № 439, №440 /т. 1 а.с. 277-278/ відповідачем проведено з 10.11.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів, або інших об`єктів права власності (зокрема місць зберігання та/або відпуску пального), через які здійснює (проводить) діяльність ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" (), податкова адреса: Полтавська область, Семенівський район, с. Крива Руда, вул. Центральна, буд. 45. За період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.

В акті перевірки від 18.11.2020 №16/31/РРО/41816315 /т. 1 а.с. 20-22/ зафіксовано порушення:

- частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального протягом періоду з 16.04.2020 по 15.07.2020 (включно) в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки);

- п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України, а саме: не подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (за формою №20-ОПП) про наявні транспортні засоби, в кількості 1 одиниця.

04.12.2020 на підставі акта перевірки від 18.11.2020 №16/31/РРО/41816315 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №5, яким до ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 500 000 грн. /т. 1 а.с. 16/;

- №5, яким до ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 1020,00 грн. /т. 1 а.с. 15/.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Полтавській області від 04.12.2020 №5 та №5, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Полтавській області від 04.12.2020 №5, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Водночас Законом України від 17.03.2020 №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (зі змінами, внесеними законами від 30.03.2020 №540-IX та від 13.05.2020 №591-IX) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2 такого змісту: "Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до абзаців першого, третього та четвертого пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Згідно з пунктом 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (надалі - Порядок №1588), платник податків зобов`язаний повідомляти за формою №20-ОПП про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку.

Відповідно до пункту 8.2 Порядку №1588, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Юридична особа інформує про всі об`єкти оподаткування крім тих, відомості щодо яких надані до відповідних контролюючих органів відокремленими підрозділами такої юридичної особи.

У силу пункту 8.4 Порядку №1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

У цій справі предметом спору є, зокрема, правомірність рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про наявний один об`єкт оподаткування.

При цьому, це рішення прийняте відповідачем на підставі акта про результати фактичної перевірки щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв.

Отже, у спірних правовідносинах податковий орган застосував до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України за результатами фактичної перевірки, чим, на переконання суду, вийшов за межі свої повноважень з огляду на такі обставини.

Виходячи з наведених вище положень підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та пункту 80.2 статті 80 ПК України, предметом фактичної перевірки може бути виключно дослідження питань щодо дотримання платником податків норм законодавства з питань: регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, з`ясування питання щодо дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України та пункту 8 Порядку №1588 не може бути предметом фактичної перевірки, адже повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не пов`язане із отриманням дозвільних документів, тощо.

Дослідивши залучені до матеріалів справи копію наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.11.2020 №2080 "Про проведення фактичної перевірки" та акта від 18.11.2020 про результати фактичної перевірки суд встановив, що контролюючим органом проведено перевірку місця зберігання та/або відпуску пального, розташованого за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Крива Руда, вул. Центральна, буд. 45.

При цьому наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.11.2020 №2080 у якості підставі для проведення фактичної перевірки ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" містить посилання на положення підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, згадані вище положення ПК України не вказують на наявність у контролюючого органу повноважень на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України в частині подання до податкової інспекції за місцем обліку повідомлення про об`єкти оподаткування.

Застосування законодавцем у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України словосполучення "та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи" не наділяє відповідача повноваженнями на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань подання платником повідомлення за формою №20-ОПП, оскільки таке повідомлення не є документом дозвільного характеру, наявність яких належить до предмета контролю у ході проведення фактичної перевірки.

До того ж, на дату проведення відповідачем фактичної перевірки ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, податковий орган під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки питання дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України.

Суд не надає оцінку доводам відповідача про неподання позивачем повідомлення за формою №20-ОПП за основним місцем обліку з огляду на вищенаведений висновок щодо порушення податковим органом порядку проведення перевірки платника податків.

При цьому суд виходить з того, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкового повідомлення-рішення у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на формування податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, з огляду на допущені таким платником порушення, необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №808/1746/15 та від 20.09.2019 у справі №0340/1931/18.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 04.12.2020 №5, а тому його належить визнати протиправним та скасувати, а позов ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" в цій частині задовольнити.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 04.12.2020 №5, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Суд враховує, що за результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо зберігання пального, яке придбано позивачем в період з 17.04.2020 по 11.11.2020 у місцях, на які не отримано ліцензію на право зберігання пального.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" за період з 17.04.2020 по 11.11.2020 здійснювало операції з придбання дизельного пального Energy-ДП-3-Євро5-ВО, Energy-ДП-Л-Євро5-ВО, ДП-Л- Євро5-ВО у ТОВ "Торговий дім "Інтеграл":

- видаткові накладні: №ТДІ 704/04 від 17.04.2020, №ТД2 704/01 від 27.04.2020, №ТД2505/04 від 25.05.2020, №ТД0807/08 від 08.07.2020, №ТД2608/08 від 26.08.2020, №ТД0210/06 від 02.10.2020, №ТД2610/07 від 26.10.2020, №ТД3010/16 від 30.10.2020, №ТД1111/11 від 11.11.2020;

- акцизні накладні: від 17.04.2020 №1075, від 27.04.2020 №1187, від 25.05.2020 № 406, від 08.07.2020 №181, від 26.08.2020 №277, від 02.10.2020 №16, від 26.10.2020 № 337, від 30.10.2020№431, від 11.11.2020 № 115.

Подальша реалізація придбаного товару (палива дизельного та бензину) - відсутня. Згідно інформації отриманої від підприємства, вказане пальне використовувалось для сільськогосподарських робіт з обробітку ґрунту, догляд, збирання та транспортування врожаю, транспортні роботи.

В акті перевірки зазначено, що у ході перевірки від підприємства отримано довідку про наявну техніку (транспортні засоби) та об`єм паливних баків. Загальний об`єм паливних баків транспортних засобів, що споживають дизельне паливо складає 1039 літрів.

За доводами контролюючого органу, отримане ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" відповідно до видаткових накладних: №ТДІ 704/04 від 17.04.2020, №ТД2 704/01 від 27.04.2020, №ТД2505/04 від 25.05.2020, №ТД0807/08 від 08.07.2020, №ТД2608/08 від 26.08.2020, №ТД0210/06 від 02.10.2020, №ТД2610/07 від 26.10.2020, №ТД3010/16 від 30.10.2020, №ТД1111/11 від 11.11.2020 та акцизних накладних: від 17.04.2020 №1075, від 27.04.2020 №1187, від 25.05.2020 № 406, від 08.07.2020 №181, від 26.08.2020 №277, від 02.10.2020 №16, від 26.10.2020 № 337, від 30.10.2020№431, від 11.11.2020 № 115, зберігалось в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), оскільки не могло бути відвантажене в повному обсязі до паливних баків наявних транспортних засобів.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд враховує, що згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" належать: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний) /т. 1 а.с. 57-58/.

Відповідно до наданих доказів у власності ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" знаходяться транспортні засоби: RENAUKT KANGOO спеціалізований вантажний спеціалізований фургон малотонажний-В /т. 4 а.с. 109/, трактор колісний марка JOHN DEERE /т. 4 а.с. 111/, трактор колісний марки БЕЛАРУС-892 /т. 4 а.с. 112/, трактор колісний марки БЕЛАРУС-892 /т. 4 а.с. 113/.

У позові представником позивача зазначено, що протягом періоду з 16.04.2020 по 15.07.2020 у зв`язку з посиленим режимом виконання польових робіт всі транспорті засоби мали бути увесь час із заповненими баками із вмістом пального для їх запуску в поле в будь-який день при наявності відповідних погодних умов. Крім того, за твердженням представника позивача деякі транспортні засоби при повній заправці можуть працювати майже увесь робочий день в полі, а тому наявність місць для додаткового зберігання пального у позивача не було потреби /т. 1 а.с. 5/.

На підтвердження виконання сільськогосподарських робіт та витрат пального позивач надав копії подорожніх листів на вантажний автомобіль за квітень-листопад 2020 року, дорожні листи на трактори за квітень-листопад 2020 року /т. 2 а.с. 32-250, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-106/.

У судовому засіданні представником позивача подано додаткові пояснення, відповідно до яких придбане пальне використовувалося позивачем в день придбання, оскільки, заправка транспортних засобів, які знаходяться на балансі підприємства, за наявної необхідності, відбувається як одноразово так і неодноразово протягом доби.

На уточнююче запитання суду щодо кількості заправок транспорту протягом доби (кількості витраченого пального протягом доби), представником позивача зазначено, що така кількість є різною, оскільки робота транспортних засобів під час польових робіт залежить від погодних умов, у випадках сприятливих погодних умов такі заправки відбуваються відразу після закінчення пального.

Суд зауважує, що у ході розгляду справи представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів, якими б спростовувалися вищенаведені доводи представника позивача або підтверджувався б факт зберігання позивачем пального, яке надійшло у період з 17.04.2020 по 11.11.2020 в ємностях для зберігання пального та наявності у позивача таких ємностей.

Також суд враховує, що позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки, використання технічного обладнання та пристроїв при виробництві зерна для доведення продукції до вимог, визначених у стандартах якості, та як наслідок, витрачання значної кількості пального.

За вищевикладених обставин, суд не може погодитися з правомірністю податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.12.2020 № 5, а тому вважає за необхідне визнати його протиправним та скасувати.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017", повністю.

Крім того, позовна заява містить клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження факту витрат на професійну правничу допомогу позивач подав копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю /т. 1 а.с. 206/, ордер серія ПТ №214542 /т. 1 а.с. 205/.

Проте, позивач не надав суду, договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, будь-яких платіжних документів, що свідчать про сам факт оплати послуг на правничу допомогу, як то платіжні доручення, касові чеки або інші банківські документи, які б підтверджували факт понесенням ним таких витрат.

Відтак у задоволенні клопотання позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд відмовляє у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір належить стягнути на його користь у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" (вул. Центральна, буд. 45, с. Крива Руда, Семенівський район, Полтавська область, 38262, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.12.2020 № 5, № 5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" (вул. Центральна, буд. 45, с. Крива Руда, Семенівський район, Полтавська область, 38262, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7515,30 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст рішення складено 19.02.2021.

Cуддя Л.М. Петрова