Справа № 653/4099/20
Суддя: Ковальчук Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/4099/20
Провадження № 2-а/653/1/21
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В., за участю секретаря судового засідання Куртуметової Е.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Щасливцевської сільської ради Генічеського району, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення,

встановив:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Щасливцевської сільської ради Генічеського району від 30.07.2019 № 1779, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0716 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що згідно актів прийому передачі майна від 18.11.2016 року їм належать на праві власності житлові будиночки для відпочинку під номерами 139, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які були передані колишнім власником Первинною профспілковою організацією Каховської ГЕС і на момент їх передачі мали адресу: АДРЕСА_2 . Починаючи з 2016 року їх право власності на вказане майно ніхто не оспорював. Вони користувались і продовжують користуватись ними до цього часу. Це право визнавалось і виконкомом Щасливцевської сільської ради Генічеського району, відділ містобудування та архітектури якого, своїм наказом № 62 від 03.12.2019 року присвоїв належним ОСОБА_2 будинкам нову адресу: АДРЕСА_3 .

Після уточнення меж земельної ділянки, яку використовує підприємство «База відпочинку «Арабатська Стрілка», належне їм майно залишилось на землях рекреаційного призначення на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району. У зв`язку з цим вони неодноразово звертались до сільської ради із заявами про виділення їм земельної ділянки, необхідної для обслуговування належного їм майна, з метою цільового використання, але завжди отримували відмову.

В листопаді 2020 року позивачам стало відомо, що земельна ділянка, на якій розташоване належне їм майно, сільська рада має намір передати у власність іншій особі. Після відповідного звернення було отримано відповідь відповідача та його рішення № 1779 від 30.07.2019 р., яким Щасливцівська сільська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0716 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, яке позивачі оспорюють у даній справі.

Позивачі стверджують, що на території зазначеної земельної ділянки, що виділена третій особі, знаходяться і їхні будинки для відпочинку. ОСОБА_3 вимагає їх знесення, чим порушуються їхні права, оскільки вони правомірно володіють належним їм майном.

9 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить забезпечити позов у вигляді заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по відчуженню зазначеної земельної ділянки.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_3 отримала усі необхідні документи, які підтверджують її право власності на спірну земельну ділянку, і у будь який час може її відчужити іншій особі, що у подальшому може утруднити, як судовий розгляд справи, так і виконання можливого рішення суду.

10 лютого 2021 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона повідомляє про отримання копії рішення Щасливцевської сільської ради від 23.10.2020 № 2666, яким спірна земельна ділянка площею 0,0523 га передана безоплатно у власність ОСОБА_3 , копію цього рішення надає суду та стверджує, що ОСОБА_3 здійснила державну реєстрацію права власності на вказане майно.

Перевіривши обґрунтованість заяви про забезпечення позову, суд не знайшов підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України. За змістом п. 6 ч. 1 цієї статті однім з видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу, що позивачі посилаються на те, що на території земельної ділянки, яка виділена третій особі, знаходяться їхні будинки для відпочинку. Позивачі вказують, що будинкам була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 .

Разом з тим, земельна ділянка, щодо якої оскаржуваним рішенням Щасливцевської сільської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_3 , а в подальшому рішенням від 23.10.2020 № НОМЕР_4 передано у власність, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, при розгляді заяви про забезпечення позову не знайшли своє підтвердження доводи позивачки, що на теперішній час наявна імовірність відчуження третьою особою земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони третій особі вчиняти дії по відчуженню цієї земельної ділянки може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача.

Позивачка не надала доказів наявності у третьої особи намірів відчужити вказану земельну ділянку або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання у заяві на можливість відчуження цієї земельної ділянки у будь який час без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Наведені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/18.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 - 261, 353 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по відчуженню зазначеної земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук