Справа № 460/356/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/356/19 пров. № А/857/305/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Гром І. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Рівненській області на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 460/356/19 (головуючий суддя Комшелюк Т. О., м. Рівне) за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку; зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 1 лютого 2019 року (рішення набрало законної сили).

01 жовтня 2020 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в справі №460/356/19.

В обґрунтування вимог заяви вказано, що на виконання рішення суду від 21 березня 2019 року територіальний орган Пенсійного фонду України провів такий перерахунок його пенсії, яким повністю змінив умови її нарахування, розрахувавши розмір пенсійної виплати за двома складовими. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення суду не містить жодних положень про зобов`язання відповідача змінити умови нарахування йому пенсії шляхом її обрахунку за двома складовими. Позивач наголошує, що він ніколи не звертався до органу Пенсійного фонду України, в якому він перебуває на обліку, ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. З огляду на вказане, позивач вважає, що при виконанні рішення суду ГУ ПФУ в Рівненській області діяло недобросовісно, всупереч судовому рішенню, а тому рішення від 26 липня 2019 року № 08, на його думку, є протиправним.

Окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26 липня 2019 року № 08, прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в адміністративній справі № 460/356/19. Постановлено надіслати окрему ухвалу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в адміністративній справі № 460/356/19 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в місячний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили направити до Рівненського окружного адміністративного суду відповідь про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є безпідставною та винесеною з порушенням норм процесуального права. Зазначено, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесені зміни до пункту 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з якими право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років чоловікам та 15 років жінкам, але не вище 75 процентів заробітку, мають громадяни у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до частини другої статті 27 вказаного Закону, за бажанням застрахованої особи, частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 1 січня 2004 року), може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Таким чином, вважає, що рішення суду в справі № 460/356/19 виконане відповідачем добровільно в повному обсязі, а відтак підстави для визнання протиправними дій, вчинених ним на виконання вказаного судового рішення, відсутні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Встановлено, що предметом спору в адміністративній справі № 460/356/19 був перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796) зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Рішенням суду першої інстанції було зобов`язано територіальний орган Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 з 1 лютого 2019 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням його права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону № 796.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Встановлено, що на виконання судового рішення Головним управлінням ПФУ в Рівненській області прийняте рішення від 26 липня 2019 року № 08, зі змісту якого слідує, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 основний розмір пенсії був обчислений органом Пенсійного фонду України із застосуванням двох складових: обчислено розмір частини пенсії, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), та розмір частини пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності вказаним Законом.

Отже, основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058.

За змістом частини другої статті 27 Закону № 1058, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Встановлено, що в межах адміністративної справи № 460/356/19 судом першої інстанції не вирішувалася позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача в порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону № 1058, позаяк, така вимога позивачем взагалі не була заявлена.

Більше того, позивач стверджує, що він ніколи не звертався до органу Пенсійного фонду України, в якому перебуває на обліку, ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Також, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами в заявах по суті, що до прийняття судом рішення в цій справі основний розмір пенсії позивача обчислювався в порядку, передбаченому частиною першою статті 27 Закону № 1058.

Суд наголошує, що резолютивна частина рішення від 21 березня 2019 року в справі № 460/356/19 містить положення зобов`язального характеру виключно про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дійсно норма частини другої статті 56 Закону № 796 містить посилання на частину другу статті 27 Закону № 1058.

Однак, аналіз змісту частини другої статті 56 Закону № 796 дозволяє прийти до висновку про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058.

Частина друга статті 56 Закону №796 була доповнена словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі підпункту 3 пункту другого розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсію за віком позивачу було призначено ще у 1993 році, а рішенням суду від 21 березня 2019 року в справі № 460/356/19 зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Отже, рішенням суду фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796 в редакції, що була чинною до 11 жовтня 2017 року.

Відтак, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду в справі № 460/356/19 відповідач безпідставно здійснив обрахунок основного розміру пенсії в порядку, передбаченому частиною другою статті 27 Закону № 1058, чим фактично застосував до спірних правовідносин положення підпункту 3 пункту другого розділу І Закону № 2148 та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

На переконання суду, з метою належного виконання рішення суду від 21 березня 2019 року в справі № 460/356/19 відповідач повинен був лише змінити порядок нарахування підвищення до пенсії позивача за понаднормовий стаж, а саме: здійснити нарахування такого підвищення на умовах частини другої статті 56 Закону № 796, а не на умовах частини першої статті 28 Закону № 1058.

При цьому, порядок обчислення основного розміру пенсії позивача не має змінюватися та повинен бути проведений на умовах частини першої статті 27 Закону № 1058.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Наявною в матеріалах справи копією рішення від 26 липня 2019 року № 08 підтверджується, що рішення суду від 21 березня 2019 року в адміністративній справі № 460/356/19 не було виконане належним чином та в повному обсязі.

Тому, суд з урахуванням приписів статті 249 КАС України, приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Рівненській області порушено положення статті 129-1 Конституції України, частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, а саме: не виконано належним чином та у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали і направлення її вказаному суб`єкту владних повноважень, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування окремої ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Рівненській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 460/356/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.