Справа № 826/13624/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 826/13624/14

адміністративне провадження № К/9901/4334/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №826/13624/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

10.02.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №826/13624/14 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 08.02.2021).

Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що вперше подану Головним управлінням ДПС у м. Києві касаційну скаргу у справі №826/13624/14 повернуто скаржнику ухвалою Верховного Суду від 21.01.2021 через незазначення конкретних порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення з касаційною скаргою.

Враховуючи те, що повторно касаційну скаргу подано без надмірних зволікань, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2014 №227/26-59/17-01, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 180 095,76 грн, у тому числі за основним платежем - 144 076,61 та за штрафними (фінансовими) санкціями - 36 019,15 грн.

Враховуючи, що предмет спору у цій справі не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності, а тому, розглядаючи цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, судом не було порушено норм процесуального права.

За таких обставин, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Скаржником вказано, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у визначенні «нереальності» фінансово-господарських взаємовідносин як підстави збільшення розміру податкових зобов`язань.

На думку податкового органу, виняткове значення аргументується тим, що в даній справі контролюючий орган в якості обґрунтування висновків акту перевірки позивача посилається на те, що судами не було надано оцінки доводам відповідача щодо встановлення факту порушення позивачем статті 176, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, а саме: занижено суму отриманого додаткового блага у вигляді прощеного анулювання боргу на суму 847 509,47 грн та занижено і не доплачено у бюджет податок з доходів фізичних осіб за 2012 рік на суму 144 076,61 грн. Надання оцінки вказаним обставинам Верховним Судом в майбутньому, при вирішенні аналогічних спорів сприятиме формуванню практики застосування судами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що податковим органом не арґументовано винятковість значення справи належними доказами. Проаналізувавши наведені скаржником доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не містять достатніх обґрунтувань. Посилання скаржника мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не свідчать про наявність винятків у цій справі. Відмінності у правових позиціях Верховного Суду по даній категорії справ обумовлені різними обставинами справ, які в кожній справі оцінюються окремо, в залежності від спірних правовідносин, наданих доказів, та їх підтвердження.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 121, 257, 328, 329, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №826/13624/14.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №826/13624/14.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва С.С. Пасічник В.П. Юрченко