Справа № 300/3585/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2021 р. справа № 300/3585/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач безпідставно відмовив в реєстрації податкової накладної за відсутності конкретних обставин, які б виключали можливість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Представник позивача звертає увагу суду, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкової накладної, позивачем контролюючому органу було направлено пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарської операції, за наслідками якої було складено відповідну податкову накладну.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі в справі Державну податкову службу України, як другого відповідача.
Відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області щодо задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.12.2020 зазначив, що відмова у реєстрації податкової накладної обумовлена наданням позивачем копій документів, складених/оформлених з порушенням законодавства (а.с.127-129).
18.01.2021 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, відповідно до якої позивач заперечує щодо доводів відповідача (а.с.133-138).
02.02.2021 до суду надійшло заперечення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на відповідь представника позивача на відзив (а.с.141-143).
Державна податкова служба України правом подання відзиву на адміністративний позов не скористалась.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків (а.с.41).
Видами діяльності позивача зазначеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за КВЕД є: 49.41. Вантажний автомобільний транспорт (основний); 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
Відповідно до штатного розпису від 01.09.2020 кількість штатних одиниць у позивача складає 6,50 одиниць, всі з них перебувають на посадах - водій автотранспортних засобів, код класифікації професій 8322 (а.с.42).
Для провадження господарської діяльності позивач використовує:
Також, позивачем були взяті в користування для здійснення його господарської діяльності вантажні транспортні засоби та причіпи-самоскиди-Е відповідно до договорів позички транспортних засобів №№1, 2, 3, 4 від 01.06.2020, №5 від 08.06.2020, №6 від 01.07.2020, №7 від 01.09.2020 та договори оренди транспортних засобів з екіпажем від 01.06.2020, від 01.09.2020 (2шт.), та відповідно до банківських виписок з рахунку позивача сплачені відповідні кошти (а.с.45-66) .
З матеріалів справи вбачається, що в рамках провадження господарської діяльності між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська" (відправник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) укладено договір про надання послуг з перевезення вантажів №2-20/02/20 від 20.02.2020, відповідно до якого позивач зобов`язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (а.с.90, 91).
Крім того, згідно умов договору поставки нафтопродуктів №Л-253 від 01.04.2019, відомостей №461 від 01.09.2020 та №460 від 01.09.2020 та платіжного доручення №187 від 30.09.2020 заправка автотранспорту позивача здійснювалась на АЗС №1 ТОВ "Контанго Трейд" (м. Судова Вишня, вул. Лісозаводська, 2/1) та на АЗС №2 ТОВ "Контанго Трейд" (м. Судова Вишня, вул. Загороди, 205-Д). За отримані нафтопродукти позивач сплатив вказаному постачальнику 250000,00 грн. (а.с.80-89).
12.10.2020 позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до якої податкова накладна №2 від 30.09.2020 прийнята, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (а.с.17). Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної вказано, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної №2 від 30.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог контролюючого органу, 13.10.2020 позивачем направлено в електронному вигляді пояснення №20 щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, про те, що дані в повному об`ємі відображені в бухгалтерському та податковому обліку, та додано таблицю даних платника податку на додану вартість, що підтверджують проведення вищевказаної фінансово-господарської операції із товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська" (а.с.18-21).
28.10.2020 позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку направлено повідомлення №1 та подано пояснення №25 від 29.10.2020, разом з документами щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено (а.с.24-28).
03.11.2020 позивачем подано скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. До скарги було надано додаткові пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійсненої операції. 11.11.2020 за результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня без змін, з підстав: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.30-40).
Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Згідно пункту 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Суд зазначає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №2 від 30.09.2020 зазначено, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання (а.с.17). Водночас дана квитанція не містить конкретизованого переліку документів, які запропоновано подати платнику податків, однак міститься загальна пропозиція надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в податковій накладній.
Відповідно до пункту 19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (додаток 7).
Проте, відповідачем не доведено наявності факту з надходження до контролюючого органу податкової інформації, яка б свідчила про надання позивачем недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка була врахована.
При цьому в подальшому зазначення у рішенні про відмову в реєстрації податкової накладної про надання платником податку копій документів, складених з порушенням законодавства, зокрема того, що платником подано копії документів неналежної якості, що унеможливлює встановити зміст господарської операції, що є необґрунтованим, оскільки у квитанції такі обставини не зазначались, а пропонувалось надати пояснення та копії документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, що і було вчинено позивачем.
Як встановлено судом під час розгляду справи та не заперечувалось сторонами, позивачем направлено відповідачу - Головному управлінню ДПС у Івано-Франківській області пояснення та копії документів до зазначених господарських операцій та податкової накладної.
У той же час, аналіз наданих позивачем документів та пояснень свідчить про відсутність у них дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату такими документами юридичної сили.
Сукупність наданих позивачем первинних документів не дають підстав для сумніву щодо реальності фінансово-господарської операції з товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська", а наданий позивачем пакет документів був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Крім того суд приймає до уваги, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, як відповідач у справі, було наділене правом подати до суду докази на підтвердження правомірності прийняття спірних рішень.
Разом з цим відповідач зазначеним правом не скористався, жодного належного доказу на підтвердження обґрунтованості спірних рішень та підстав їх прийняття під час розгляду справи не надав.
Також судом взято до уваги факт реєстрації інших податкових накладних, які були складені позивачем з вказаним контрагентом із господарських операцій згідно договору №2-20/02/20 від 20.02.2020 (а.с.106-111).
Таким чином, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, які підтверджують реальність фінансово-господарських операцій між позивачем та відправником, а також враховуючи, що достатність їх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних не спростована відповідачами, суд дійшов висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 30.09.2020, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.
Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм їх подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на ДПС України.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарських операцій по поданій податковій накладній. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.
Враховуючи встановлені судом обставини протиправного прийняття комісією ГУ ДПС в Івано-Франківській області рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну від №2 від 30.09.2020 .
При цьому, в даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС зареєструвати в ЄРПН податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішений остаточно.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління ДПС у Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд, дослідивши ордер серії ІФ №048096 від 25.11.2020, акт виконання робіт від 26.11.2020, платіжне доручення №218 від 02.12.2020, встановив, що адвокат на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001155, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області №1/03 від 12.04.2017, надав позивачу правничу допомогу щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 8000,00 грн. (а.с.112-115).
За таких обставин, 8000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Таким чином, враховуючи вищенаведене слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.