Справа № 819/1566/16
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 819/1566/16 пров. № А/857/325/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення, ухвалене суддею Мірінович У.А. у м. Тернополі о 16 год. 02 хв. у справі № 819/1566/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання незаконним рішення та зобов`язання прийняти рішення,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2020 року позивачка звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яку мотивувала тим, що суд, задовольнивши позов частково, не здійснив розподілу судових витрат, зокрема, судового збору за подання апеляційних скарг у цій справі.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу.

Позивачка у апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою вирішити клопотання про розподіл судових витрат.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що розподіл судових витрат здійснює суд, який ухвалює рішення по суті справи, а отже судовий збір який позивачка сплатила за подання апеляційних скарг має бути відшкодований на користь позивачки.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що в січні 2017 року позивачка подала апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року № 819/1566/16 та сплатила судовий збір у розмірі 400 грн.

Львівським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 24.05.2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та справу № 876/907/17 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після цього Тернопільський окружний адміністративний суд 23.08.2017 року виніс постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

На це рішення суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу за подання якої сплатила судовий збір у розмірі 454,74 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги, Львівський апеляційний адміністративний суд 29.01.2018 року прийняв постанову, якою в задоволенні апеляційної скарги позивачки відмовив, а рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 18 червня 2020 року скасував обидва рішення судів, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що судовий збір сплачений за розгляд справи у відповідній інстанції, а тому не підлягає відшкодуванню на користь позивачки.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Порядок розподілу понесених учасниками адміністративного процесу судових витрат урегульовано главою 8 розділу I Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), загальний аналіз якої свідчить про те, що вирішення питання щодо розподілу вказаних витрат вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчено розгляд справи, та у відповідних випадках - після його ухвалення в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, підставою для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом при ухваленні основного судового рішення питання про судові витрати.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 139 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.

Частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційний суд вертає увагу на те, що судове рішення про направлення справи на продовження розгляду не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для продовження її розгляду по суті.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про направлення справи на продовження розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Така сама ситуація виникає, і, у випадку скасування судових рішень судом касаційної інстанції та направлення справи на новий розгляд.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках передачі справи на продовження розгляду чи направлення на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення по суті справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 23.06.2020 року у справі № 808/3013/16, від 13.10.2020 року у справі № 540/474/19, від 04.11.2020 року у справі № 806/2686/18.

Апеляційний суд встановив те, що судове рішення по суті адміністративного позову постановив Тернопільський окружний адміністративний суд 29 травня 2020 року.

Отже, Тернопільський окружний адміністративний суд мав вирішити питання про відшкодування на користь позивачки судових витрат зі сплати судового збору в сумі 854,74 грн.

Враховуючи наведене, заяву позивачки про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування позивачці сплаченого судового збору необхідно задовольнити та відшкодувати позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 854,74 грн.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року про відмову в ухваленні додаткового судового рішення у справі № 819/1566/16 скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини судовий збір в сумі 854 (вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 74 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 18.02.2021 року