Справа № 560/257/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/257/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

12 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Прокуратури Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати бездіяльність прокуратури Хмельницької області щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року неправомірною; зобов`язати Прокуратуру Хмельницької області подати у десятиденний термін звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову Прокуратури Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14 січня 2019 року; зобов`язано уповноважену особу Прокуратури Хмельницької області прийняти, передбачену частиною 1 статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", постанову про відшкодування позивачу шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України. В решті позову про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 07.2017 у справі №822/1816/17, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено визнати протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. Зобов`язати прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На виконання вказаного судового рішення Хмельницьким окружним адміністративним судом 31.10.2017 був виданий виконавчий лист за № 822/1816/17.

08.11.2017 на виконання виконавчого листа, прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області було винесено постанову "про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". В постанові прийнято рішення про відмову у відшкодуванні ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

В подальшому, 01.08.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56898637 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 про зобов`язання прокуратури Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року.

17.09.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56895637 відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Зазначено, що прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області 08.11.2017 винесено постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діям органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В подальшому, в жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 17.09.2018 про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі № 2240/3246/18 у задоволені позову відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2018 скасовано і ухвалено нове яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 17.09.2018.

05.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №56895637 та 22.12.2018 направлено на адресу прокуратури області вимогу щодо виконання упродовж 10 робочих днів виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017, про що повідомити державного виконавця.

Прокуратурою області повторно розглянуто звернення позивача від 01.03.2017 про відшкодування втраченого заробітку та не отриманого прибутку і винесено 14.01.2019 постанову "про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". У вказаній постанові прийнято рішення про відмову у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів позивачу.

Листом від 14.01.2019 за №04/5-1226-14 відповідач повідомив державного виконавця про виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №822/1816/17 від 31.10.2017.

28.01.2019 державним виконавцем винесено повторно вимогу про зобов`язання прокуратури Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, за змістом статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266/94-ВР (далі Закон №266/94ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону №266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Статтею 3 Закону №266/94-ВР визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно з постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, в справі №822/1816/17 зобов`язано прокуратуру Хмельницької області прийняти постанову у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року.

Вирішуючи зазначений спір, суд вказав, що оскільки прокуратура Хмельницької області 29.12.2015 року прийняла постанову якою закрила кримінальне провадження № 0000028, відкритого 16.05.2014 року слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області, за обвинуваченням позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212, частиною 2 статті 366 КК України закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні цих кримінальних правопорушень у суді та вичерпанням можливостей їх отримати, а позивач за час перебування під слідством та судом був позбавлений можливості отримувати заробіток та інші грошові доходи, тому позивач має право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду".

Тобто, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1816/17 встановлено наявність шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В силу приписів частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Порядок застосування Закону №266/94-ВР визначає Положення про застосування закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 (далі - Положення №6/5/3/41).

Пунктом 4 Положення №6/5/3/41 передбачено, що завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Частиною 1 статті 12 Закону №266/94-ВР передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Тобто, вказаною нормою передбачено лише обов`язок визначити розмір відшкодовуваної шкоди, а не право на відмову у такому відшкодуванні.

Однак, у постанові прокурора не визначено розміру відшкодовуваної шкоди, нею фактично відмовлено у відшкодуванні такої шкоди.

Водночас, ані Законом, ані Положенням №6/5/3/41 не надано повноважень відповідному органу, що виносять постанову (ухвалу), відмовити у визначенні розміру шкоди, переліченої в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 Закону.

Оскільки постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1816/17 встановлено, що позивач поніс шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а у постанові прокурора не визначено розміру відшкодовуваної шкоди, нею фактично відмовлено у відшкодуванні такої шкоди, тому наявні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Пункт 2 частини 2 статті 245 КАС України визначає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Беручи до уваги наведене, з огляду на те, що в позовних вимогах позивач просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача, що полягає у не виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17, а фактично відповідачем не допущено бездіяльність, а прийнято протиправне рішення, суд першої інстанції вірно вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування постанови Прокуратури Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14 січня 2019 року, та зобов`язання уповноваженої особи Прокуратури Хмельницької області прийняти, передбачену частиною 1 статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", постанову про відшкодування позивачу шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України.

В свою чергу, суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідача на повне виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17, оскільки у постанові про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14 січня 2019 року не визначено розміру відшкодовуваної шкоди, а фактично відмовлено у відшкодуванні такої шкоди.

При цьому, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що судами у цивільній справі №686/1049/18 визначена в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", шкода завдана позивачу. Відповідно, постанови прокуратури області від 08.11.2017, 14.01.2019 про відмову у її відшкодуванні, винесені на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017, втратили будь-яку правову доцільність.

Однак, суд апеляційної інстанції не бере до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки предмет розгляду у цих справах різний - у цивільній позивач позивається до держави щодо стягнення відшкодування, а в адміністративній - щодо правомірності дій суб`єкта владних повноважень.

Що стосується встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України, слід зазначити наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, відсутні підстави для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Прокуратури Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.