Справа № 443/184/20
Суддя: Павлів А. І.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №443/184/20
Провадження №2-а/443/15/21
РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко Максима Вікторовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2059782 від 02 лютого 2020 року, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко Максима Вікторовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко Максима Вікторовича щодо складення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2059782 від 02 лютого 2020 року протиправними, визнати цю постанову протиправною та скасувати її, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Крім цього, просить у порядку статті 249 КАС України постановити окрему ухвалу щодо істотного порушення інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко М.В. норм закону.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без встановлення фактичних обставин справи, без надання належних та допустимих доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні відеозаписів із нагрудних камер чи відеореєстратора автомобіля працівниками поліції не надано і постанова не містить жодних посилань на докази. Інспектор Мельниченко М.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, тобто порушив вимоги статті 258, 276 КУпАП. Уповноваженою особою УПП у Львівській області не було роз`яснено права та обов`язки, не повідомлено належним чином про дату і час розгляду, не надано можливості скористатися правовою допомогою. Інспектор Мельниченко М.В. не дослідив належним чином усі обставини у справі, відмов у наданні письмових пояснень та залученні свідків події, не оцінив докази. У винесеній постанові відповідач не посилається на жоден доказ у справі, не зазначено технічний засіб, яким проводилася фіксація правопорушення.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко М.В. правом на подання відзиву не скористався.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції 22.12.2020 подала відзив на позовну заяву (а.с.30-34), в обґрунтування якого покликаючись на те, що інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення Постанови. Згідно з пунктом 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Щодо твердження позивача про ймовірні процедурні порушення, вважає, що навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. Стаття 286 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у даній категорії справ, тобто суд першої інстанції у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений правом визнавати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними.

Позивач 21.01.2021 подав відповідь на відзив (а.с.37-42), в обґрунтування якого покликаючись на те, що відсутні документи, які підтверджують статус Чабан Я.С. як адвоката або представника юридичної особи у порядку самопредставництва та наявність у неї адміністративно-процесуальної дієздатності підписання процесуальних документів як представника. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У винесеній постанові відповідач не посилається на жоден доказ у справі, у тому числі технічний засіб, яким проводилася фіксація правопорушення. Відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушення.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко М.В. у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилася, однак у відзиві на позовну заяву просить справу розглядати за відсутності сторони відповідача.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подана заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.45).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.09.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.14-15).

Ухвалою від 26.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21-22).

Судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №443/184/20(а.с.26, 27).

Ухвалою судового засідання від 17.02.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.46).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2059782 від 02.02.2020, ОСОБА_1 02.02.2020 о 23 год 00 хв Великосілки дорога 06 503 км відй, керуючи ТЗ Газ 330210, н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, чим порушив п. 3.2. ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 3 статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн (а.с.8).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційним Судом України у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП адміністративним правопорушенням є ненадання переваги в русі транспортним засобам поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Згідно з приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Нормою частини 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 122 КУпАП.

Згідно з вимогами пункту 3.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що уповноваженою особою (поліцейським) 02.02.2020 ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2059782 стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам сторін суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Цей висновок повністю узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Суд звертає увагу на те, що позивачем визначено двоє відповідачів - інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко Максима Вікторовича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховним Судом від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, суд доходить переконання, що інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко М.В. є неналежним відповідачем у цій справі, відтак підстави для задоволення позову до цієї особи відсутні.

Нормами частин 1 та 2 статті 258 КУпАП передбачено обставини, за наявності яких протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, приписами частини 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. За змістом статті 222 КУпАП до повноважень органу Національної поліції віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Крім цього, суд зауважує, що норма частини 5 статті 258 КУпАП покладає обов`язок на уповноважену посадову особу під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього КУпАП у разі оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення. Водночас, ця ж норма містить винятки, які законодавцем виокремленні словом «крім», до яких віднесено, зокрема, правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, з системного аналізу зазначених норм суд доходить висновку, що при розгляді уповноваженою особою органу Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (у тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), зокрема передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Також, суд звертає увагу на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у цій справі передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, а, відтак, на переконання суду, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. Такий висновок суду повністю відповідає правовим висновкам, зробленим Верховним Судом 10.04.2019 у справі №752/15787/16-а та 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а.

З огляду на викладене суд вважає аргументи сторони позивача щодо не складення інспектором протоколу про адміністративне правопорушення, а також порушення інспектором процесуальних прав позивача помилковими, тому до уваги їх не бере.

Суд зауважує, що складена стосовно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Водночас, інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з цією постановою та підтверджували викладені у ній обставини, суду не надано, хоча відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача (Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції).

Аргументи сторони відповідача про візуальне спостереження уповноваженою особою (поліцейським) правопорушення, на переконання суду, не заслуговують на увагу, оскільки таке спостереження не є доказом в розумінні статті 251 КУпАП, так як не зафіксоване у встановленому законом порядку. Зокрема, сторона відповідача на підтвердження обґрунтованості оскаржуваної постанови, мала б надати відеозапис події, однак цього не зробила покликаючись на збіг терміну його зберігання.

Суд зазначає, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Таким чином відповідачем Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначений перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Беручи до уваги викладене суд доходить переконання, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача слід задовольнити повністю.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправними дії працівника поліції і протиправною оскаржувану постанову, зважаючи на приписи частини 3 статті 286 КАС України, задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений правом на їх вирішення у цьому провадженні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд не знаходить обґрунтованих підстав для постановлення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України, оскільки не вбачає у діях інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко М.В. порушення закону.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 222, 247, 251, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Жидачівський район, с. Дем`янка Лісна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м.Львів, вул. Перфецького,19) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2059782 від 02 лютого 2020 року задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2059782 від 02.02.2020 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП.

У решті позовних вимог до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мельниченко Максима Вікторовича про визнання протиправними дій інспектора та постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2059782 від 02 лютого 2020, скасування цієї постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 17 лютого 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів