Справа № 640/25358/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМ ТРЕЙД» до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС України у м. Києві (процесуальним правонаступником якої є Головне управління ДПС у м. Києві), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 про відмову у реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати ДФС України (процесуальним правонаступником якої є ДПС України) зареєструвати податкову накладну від 10 вересня 2018 року № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 26 вересня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначив норми права, які встановлюють порядок та підстави зупинення реєстрації податкових накладних та прийняття рішення про відмову в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також в апеляційній скарзі міститься загальний висновок про те, що зазначені норми права не були враховані судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві від інших учасників справи не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що між ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» та ТОВ «КИЇВСЬКИЙ БКК» було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-01/06/18 від 01 червня 2018 року. За умовами вказаного договору позивач зобов`язувався здійснювати перевезення хлібобулочних виробів, кондитерських виробів, сухарно-бараночних виробів, іншої продукції.

У зв`язку зі наданням ТОВ «КИЇВСЬКИЙ БКК» послуг перевезення за договором № 01-01/06/18 від 01 червня 2018 року позивач виписав податкову накладну від 10 вересня 2018 року № 2 на загальну суму 169479 грн 26 коп., у т.ч. ПДВ - 28246 грн 54 коп. Зазначену податкову накладну позивач 26 вересня 2018 року направив для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з повідомленням про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 26 вересня 2018 року податкову накладну від 10 вересня 2018 року № 2 було прийнято, однак її реєстрацію зупинено відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та запропоновано ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» подати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивач направив до ДФС України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена від 06 вересня 2019 року № 2, разом з яким надіслав документи та пояснення, які, на його думку, є достатніми для прийняття відповідно рішення.

Рішенням комісії, що приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Комісія) від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 було відмовлено у реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387, ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД», суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні не зазначено конкретного критерію ризикованості платника податку, а міститься лише посилання на пп. 1.6 Критеріїв, який є доволі об`ємним. До того ж, рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містить вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків. Незрозумілість рішення контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної позбавило позивача можливості надати саме ті документи, на яких відповідач наголошує у відзиві на позовну заяву.

Також суд першої інстанції зазначив, що рішення Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 не містять відомостей про те, яких саме документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того суд першої інстанції встановив, що платником податків надано всі необхідні документи на підтвердження факту здійснення господарських операцій за податковою накладною, у той час, як відповідачем зазначені документи всебічно не досліджені, а доводи платника податків не спростовані.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві стосуються виключно правомірності рішення Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної.

Таким чином предметом апеляційного перегляду є рішення суду від 21 жовтня 2020 року в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у зазначеній частині, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (тут та надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок) передбачено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями пп. 3 п. 13 Порядку передбачено зазначення у квитанції як критеріїв ризиковості платника податку, так і критеріїв ризиковості здійснення операцій.

На час прийняття рішення про зупинення реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2 критерії ризиковості платника податку були визначені у п. 1 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, а критерії ризиковості здійснення операцій - у п. 2 зазначеного листа.

Згідно з п. 2 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 податкові накладні / розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій.

Отже, податкові накладні / розрахунки коригування підлягають перевіряються саме на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій, які перелічені у п. 2 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Натомість на відповідність критеріям, передбаченим у п. 1 вказаного листа, перевіряються саме платники податку.

Також п. 1 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 передбачено, що у разі виявлення, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У свою чергу п. 1.6 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 містить 7 критеріїв, за якими комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків.

Зазначені норми вказують на те, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є встановлення невідповідності: платника податку - критеріям ризиковості платника податку, а податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції. У разі встановлення невідповідності платника податку одному з критеріїв, що перелічені у п. 1.6 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної необхідно зазначити, який саме із критеріїв було виявлено.

У повідомленні від 26 вересня 2018 року в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2 зазначено: «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку». Посилання на те, який саме із семи передбачених п. 1.6 критеріїв було встановлено контролюючим органом - відсутні.

Таким чином, приймаючи рішення про зупинення реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2, контролюючий орган не виконав вимоги пп. 3 п. 13 Порядку, оскільки зазначені у квитанції від 29 грудня 2018 року відомості не дають можливості однозначно встановити:

- контролюючим органом виявлено критерії ризиковості платника податків чи податкової накладної (операції);

- який саме із семи критеріїв, передбачених пп. 1.6 п. 1 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, був виявлений контролюючим органом.

Також у повідомленні від 26 вересня 2018 року зазначено, що обсяг постачання товару / послуги перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару / послуги та обсягу його постачання, що відповідає пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, що викладені в листі ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, однією з ознак ризиковості здійснення операцій є те, що обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Додатково колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30 січня 2020 року у справі № 300/148/19, яка полягає у тому, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій нормативно-правовим актом визначені не були. Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 13 червня 2017 року № 67 втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України 06 квітня 2018 року № 409 (дата набрання чинності 25 травня 2018 року).

Враховуючи вказану обставину, Верховний Суд прийшов до висновку, що за відсутності нормативно-правового акту, яким визначалися критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій, зупинення реєстрації податкової накладної, поданої позивачем, не мало правового підґрунтя.

Також Верховний Суд неодноразово під час вирішення подібних спорів досліджував вплив якості оформлення квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної на можливість платника податків вірно визначити перелік документів, які необхідно надати для реєстрації податкової накладної.

Згідно з постановою Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 300/183/19 невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Контролюючий орган повинен конкретно зазначати відповідний підпункт, в межах якого й закріплений конкретний критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної. Така вимога є обґрунтованою, з огляду на те, що: а) від розуміння конкретного критерію, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної; б) тільки визначивши критерій, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган може чітко визначити вичерпний перелік конкретних документів, які платник податків повинен надати контролюючому органу.

У відповідності до п. 14 Порядку перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» 06 вересня 2019 року надіслало контролюючому органу електронне повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій. Разом із таким повідомленням позивач надав пояснення, відповідно до яких починаючи з 01 листопада 2017 року основним видом діяльності товариства є перевезення кондитерських виробів (торти, тістечка, кекси, печиво, пряники, інша продукція) спеціалізованим автотранспортом (обладнаним холодильним устаткуванням, адже перевезення здійснюється при температурі 6 градусів +- 2). Основним контрагентом компанії є виробник кондитерських виробів ТОВ «КИЇВСЬКИЙ БКК». Для забезпечення своєї діяльності підприємство орендує транспортні засоби у ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), який зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно зі Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємства № НОМЕР_2 (Договір оренди автотранспортних засобів №01/11 -2017-1 від 01 листопада 2017 року) та фізичної особи ОСОБА_2 (Договір оренди транспортних засобів № 01/11-2017-2 від 01 листопада 2017 року).

Разом із вказаними поясненнями позивач надав контролюючому органу копії таких документів:

- договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-01/06/18 від 01 червня 2018 рок, укладеного з ТОВ «КИЇВСЬКИЙ БКК», разом з додатками до нього (серед яких Графік подачі транспорту перевізником на склад готової продукції); реєстру шляхових листів ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» за 2018 рік; акту виконаних робіт по транспортно-експедиторських послугах з перевезення кондитерських виробів № 10 від 10 вересня 2018 року, виписки з рахунку в АТ «АСВІО БАНК» за 12 жовтня 2018 року;

- договору оренди автомобіля № 01/11-2017-1 від 01 листопада 2017 року, що укладений з ФОП ОСОБА_1 , разом з актом приймання-передачі автомобіля;

- договору оренди автомобіля № 01/11-2017-2 від 01 листопада 2017 року, що укладений з ОСОБА_2 , разом з актом приймання-передачі автомобіля;

- договору поставки № 18/05-8/1 від 08 травня 2018 року, згідно з яким позивач придбавав нафтопродукти та скраплений газ у ТОВ «ВЕКТОР ГАЗТРЕЙД»;

- договору поставки № 07-03/2018 від 07 березня 2018 року, згідно з яким позивач придбавав скраплений газ у ТОВ «НОВАТОР-ТРЕЙД»;

- договору відповідального зберігання нафтопродуктів № 01/11-2017/1 від 01 листопада 2017 року, укладеного з ТОВ «НОВАТОР-ТРЕЙД»;

- договору на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 246 від 01 листопада 2017 року, укладеного з ТОВ «ТРЕЙДГУДС»;

- договору про надання послуг з миття автомобіля № 264 від 01 листопада 2017 року, що укладений з ФОП ОСОБА_1 ;

- договору про надання стоянки для автомобіля № 59/1 від 31 жовтня 2017 року, укладеного з ТОВ «ТРЕЙДГУДС».

Головне управління ДПС у м. Києві не заперечує факту отримання таких документів та пояснень Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Надані ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» пояснення та документи підтверджують, що у розпорядженні товариства були транспорті засоби, пальне та інші ресурси, необхідні для виконання послуг з перевезення хлібобулочних виробів, кондитерських виробів, сухарно-бараночних виробів, іншої продукції на замовлення ТОВ «КИЇВСЬКИЙ БКК».

Доводів про те, що таких ресурсів було недостатньо для надання послуг з перевезення товару в обсягах, зазначених в акті виконаних робіт по транспортно-експедиторських послугах з перевезення кондитерських виробів від 10 вересня 2018 року № 10 та податкові накладній від 10 вересня 2018 року № 2, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що скаржник, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів обґрунтованості свого висновку про наявність ознак ризиковості здійснення операції, передбачених пп. 2.1 п. 2 Критеріїв, що викладені в листі ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Відповідно до п. 21 Порядку підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У рішенні Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 зазначено, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» від 10 вересня 2018 року № 2 стало ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).

При вирішенні справи колегія суддів виходить із того, що ненадання документів, передбачених п. 14 Порядку, може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної виключно за умови, що кожен з таких документів підлягав складенню згідно умов договору або вимог закону, а також перебував або повинен був перебувати у розпорядженні платника податків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні Комісії не зазначено (не підкреслено) яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладених, який міститься у п. 14 Порядку, є загальним.

При визначенні переліку документів, які є об`єктивно необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, Комісія зобов`язана була враховувати особливості господарської операції, у зв`язку з вчиненням якої складено податкову накладну та у кожному випадку застосувати індивідуальний підхід до вирішення питання про те, чи є надані платником податків документи достатніми для прийняття рішення.

Згідно з постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18 загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Отже, посилаючись на відсутність окремих документів, як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних, Комісія зобов`язана була чітко вказати перелік таких документів із зазначенням обґрунтування необхідності їх надання. Саме по собі загальне посилання на ненадання певних документів, можливість подання яких передбачена п. 14 Порядку, не є виконанням вимог закону щодо форми і змісту індивідуального акту.

Оцінюючи подібні за змістом рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 360/1050/19 зазначив, що оскаржуване рішення є формальним, оскільки об`єктивно не містить чіткого визначення підстав та мотивів для його прийняття, так само як і мотивів прийняття чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а тому не може бути визнане законним та обґрунтованим.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що рішення Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2 є необґрунтованими та незаконними і було правомірно скасоване судом першої інстанції.

Як раніше зазначалося, в апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві зазначає виключно посилання на нормативно-правові акти, що регулюють питання зупинення реєстрації податкових накладних, а також прийняття рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим в апеляційній скарзі не зазначено, відсутність яких саме документів стала підставою для відмови в реєстрації податкової накладної від 10 вересня 2018 року № 2.

Перевіряючи межі, в яких контролюючий орган досліджує надані платником податку документи та пояснення під час вирішення питання про реєстрацію чи про відмову в реєстрації податкових накладних, колегія суддів враховує, що згідно з пп. 4 п. 13 Порядку у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається пропозиція щодо надання пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

У свою чергу п. 14 Порядку визначає узагальнений перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Положення п. 21 Порядку пов`язують можливість прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування з тим, що платник податків не надав пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, не надав копій документів, передбачених пп. 4 п. 13 Порядку або ж із тим, що надані платником податку копій документів складені з порушенням законодавства.

За правилами п. 18 Порядку письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п. 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Проте чітких правил, за якими Комісія оцінює надані платником податків документи та пояснення, Порядок не визначає.

У зв`язку з цим колегія суддів під час розгляду і вирішення апеляційної скарги виходить із того, що в процесі прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування повноваження Комісії обмежуються перевіркою повноти наданих документів та відповідності їх змісту вимогам законодавства.

Натомість перевірка фактичного здійснення господарської операції, за підсумками якої складено податкову накладну і подано її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, виходить за межі повноважень Комісії.

Подібна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 360/1776/19. У вказаному судовому рішенні зазначено, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «СОЛОМ ТРЕЙД» в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 11 вересня 2019 року № 1276567/41139387.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 21 жовтня 2020 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку