Справа № 380/5462/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року справа №380/5462/20

зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

представника позивача Шумелди Р.Р., Могінської Т.А.,

представників відповідачів Мельничука Ю.І., Слиш Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Офісу Генерального прокурора , місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, прокуратури Львівської області , місцезнаходження: 79005, м. Львів, просп. Шевченка, 17/19, в якій позивач просить:

- визнати протиправними та нечинними рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (далі - Друга кадрова комісія), в частині щодо ОСОБА_1 , а саме:

1) викладене у протоколі № 2 від 05.03.2020 з питання "Про формування списку осіб, які 05.03.2020 не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набравши менше 70 балів (групи 1 та 2)", відповідно до якого вирішили: сформувати список осіб, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 05.03.2020, набравши менше 70 балів (додаток 3 до протоколу); питання підготовки та затвердження відповідних рішень про неуспішне проходження винести на розгляд Другої кадрової комісії після розгляду заяв за результатами тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) викладене у протоколі № 5 від 09.04.2020 з питання "Щодо розгляду заяв про повторне проходження тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, які під час проходження тестування не набрали прохідного балу, але у день проходження тестування або на наступний день звертались за медичною допомогою", згідно з яким члени Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, розглянули "заяву ОСОБА_1 про повторне проходження тестування з використання комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора..." та вирішили відмовити у призначенні нового дня для складання іспиту, та ухвалити рішення про неуспішне проходження ними атестації;

3) рішення від 09.04.2020 № 237 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону;

- визнати протиправним та нечинним наказ прокурора Львівської області № 862к від 15.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області;

- поновити ОСОБА_1 з 16.06.2020 на посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області та в органах прокуратури або на рівнозначній посаді прокурора в регіональній (обласній) прокуратурі Львівської області;

- стягнути з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.06.2020 включно по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою від 20.07.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 30.09.2020 суддя закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті спору.

21.10.2020 представник відповідача офісу Генерального прокурора подав до суду додаткові докази (вх. №540090).

Ухвалою від 26.10.2020 суд, у зв`язку з зміною найменування відповідача, ухвалив відповідачем у справі вважати Львівську обласну прокуратуру.

18.11.2020 та 01.02.2021 позивач подала до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 237 від 09.04.2020 встановлено, що позивачем неуспішно пройдено атестацію за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону. Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням про неуспішне проходження нею атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, оскільки вважає, що її погане самопочуття (високий артеріальний тиск) не дали змоги пройти атестацію у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки. Вказана причина, на думку позивача, призвела до необ`єктивної оцінки її професійної компетентності.

Позивач також звертає увагу на те, що відомості про проходження тестування мають бути підписані більшістю членів кадрової комісії (не менше, як чотирма її членами), натомість відомість про результати тестування, яке проходила позивач, підписана лише двома членами кадрової комісії. Вказаний факт, на думку позивача, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності результатів, відображених у відомості.

З огляду на викладене, позивач вважає незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскаржуване рішення, а також своє подальше звільнення з посади прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області. Просить суд поновити її на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача, Офісу Генерального прокурора подав до суду відзив на позовну заяву (від 19.08.2020 вх. №41159), в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (перший етап атестації) позивач відповідно до додатку № 3 до протоколу № 2 Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 05.03.2020, набрала 51 бал, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту і її не допущено до проходження наступного етапу атестації. Вказані результати відображені у відповідній відомості, достовірність якої підтверджено підписом позивача. У примітках до цієї відомості будь - які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора відсутні.

Представник відповідача зазначає, що комісія розглянула заяву позивача про повторне проходження тестування, у зв`язку з її поганим самопочуттям під час складення іспиту, та відмовила в задоволенні такої. Звертає увагу на те, що позивач завершила тестування, отримала результати його проходження (час закінчення тестування 13:20год) та лише через дві години (15:40год) звернулася до лікаря Офісу Генерального прокурора.

Представник відповідача спростовує доводи позивача про те, що тестування повинне проводитися в присутності більшості членів кадрової комісії. Він зазначає, що фіксація результатів тестування та проведення самого процесу тестування не супроводжується прийняттям рішень, а тому присутність більшості членів комісії під час такого є необов`язковою.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що рішення про неуспішне проходження позивачем атестації прийнято у спосіб, передбачений законом, уповноваженим на це органом та є законним, а доводи позивача щодо його протиправності є необґрунтованими.

Позивач подала до суду відповіді на відзив (від 28.08.2020 вх. №42218, від 14.09.2020 вх. №46041), в яких зазначає, що Закон України «Про прокуратуру» не передбачає проведення атестації, а лише кваліфікаційного іспиту і лише для кандидатів на посаду прокурора, тобто для осіб, які призначатимуться на посаду з 01.09.2021. Також зазначає, що відповідно до пункту 8 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.10.2019 №233, комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. З огляду на вказане, будь-які дії комісії, спрямовані на виконання її функцій, у складі меншому, ніж більшість повного складу, є такими, що вчинені неправомочним органом.

Позивач зазначає, що Порядок проходження прокурорами атестації, затверджений наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 №221, передбачає можливість перенесення дати іспиту, зокрема за станом здоров`я. Відмова в такому перенесенні допускається з виключного переліку підстав, жодна з яких не мала місце у спірному випадку.

Позивач звертає увагу на те, що на момент проходження нею атестації регіональні прокуратури не ліквідовані та не реорганізовані, а тому відсутні підстави для її звільнення з посади на підставі пункту 9 частини1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Представник відповідача, Прокуратури Львівської області подав до суду відзив на позовну заяву (від 08.09.2020 вх. №44635), в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 подала письмову заяву про проходження атестації, чим підтвердила своє бажання взяти участь в атестації працівників прокуратури. З огляду на не проходження атестації позивачем (набрання меншої кількості балів, ніж допустима), правомірно прийняте рішення Другої кадрової комісії від 09.04.2020 № 237 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону. З урахуванням викладеного, позивач правомірно звільнена з посади на підставі пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру».

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Просили суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з лютого 1996 року працювала в прокуратурі Львівської області, до 16.06.2020 на посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

Відповідно до наказу Генерального прокурора України від 03.10.2019 №221 «Про затвердження порядку проходження прокурорами атестації» та складеного графіку 05.03.2020 позивач проходила атестацію та здавала іспит з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки.

За результатами складення першого іспиту у другій групі 05.03.2020 позивач набрала 51 бал зі 100, що підтверджується додатком №1 до протоколу №2 від 05.03.2020 Другої кадрової комісії.

Під час складення іспиту в позивача погіршилось самопочуття (піднявся артеріальний тиск), у зв`язку з чим вона, після завершення тестування, звернулася до лікаря, що підтверджується копією оглядового листка від 05.03.2020.

05.03.2020 позивач подала до Другої кадрової комісії заяву про надання можливості перездачі іспиту, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Згідно з протоколом № 2 від 05.03.2020 Другої кадрової комісії з питання "Про формування списку осіб, які 05.03.2020 не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набравши менше 70 балів (групи 1 та 2)", сформовано список осіб, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 05.03.2020, набравши менше 70 балів (додаток 3 до протоколу).

Відповідно до протоколу № 5 від 09.04.2020 Другої кадрової комісії з питання "Щодо розгляду заяв про повторне проходження тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, які під час проходження тестування не набрали прохідного балу, але у день проходження тестування або на наступний день звертались за медичною допомогою" члени Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, розглянули "заяву ОСОБА_1 про повторне проходження тестування з використання комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора..." та вирішили відмовити у призначенні нового дня для складання іспиту, та ухвалити рішення про неуспішне проходження ними атестації;

Рішенням Другої кадрової комісії від 09.04.2020 № 237 ОСОБА_1 визнана такою, що неуспішно пройшла атестацію, а саме неуспішно склала іспит у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, набравши 51 бал з 70 необхідних.

Наказом прокурора Львівської області № 862к від 15.06.2020 ОСОБА_1 з звільнено з посади прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

Не погоджуючись з результатами атестації та своїм звільненням з посади позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними і скасування пункту 3 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, в частині щодо ОСОБА_1 , викладене у протоколі № 2 від 05.03.2020, пункту 1 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, в частині щодо ОСОБА_1 , викладене у протоколі № 5 від 09.04.2020 та рішення від 09.04.2020 № 237 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону суд зазначає таке.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена статею 16 Закону України "Про прокуратуру", є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 16 вказаного Закону, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

25.09.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX (далі - Закон України №113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому вказаним розділом.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

За результатами складення прокурором іспиту, відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (пункт 16 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113-ІХ).

Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється (пункт 17 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113-ІХ).

Пунктом дев`ятим розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України №113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Наказом Генерального прокурора України №221 від 03.10.2019 (зі змінами, внесеними наказами Генерального прокурора від 17.12.2019 № 336, від 04.02.2020 № 65, від 19.02.2020 №102), затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок).

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 вказаного Порядку.

Згідно з пунктом 10 розділу І Порядку заява, вказана у пункті 9 розділу І вказаного Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.

Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку.

Так, відповідно до пункту 1 Порядку уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії.

У разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії (пункту 2 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку, у разі істотного порушення прокурором порядку проведення атестації (наприклад, використання під час тестування сторонніх джерел інформації, мобільного зв`язку, власних технічних приладів; спілкування з іншими прокурорами під час тестування; залишення приміщення під час проходження іспиту, співбесіди; публічного прояву грубої неповаги до членів кадрової комісії чи членів робочої групи; перевищення встановленого часу для виконання практичного завдання; спроба фотографування або винесення матеріалів практичного завдання за межі приміщення, у якому проходить атестація, тощо) такий прокурор припиняє участь в атестації, а кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження таким прокурором атестації. У такому випадку у протоколі засідання вказується, яке саме порушення здійснив прокурор.

Прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури (пункт 3-1 Порядку).

Кадрові комісії за результатами атестації регулярно подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію (пункт 4 Порядку).

Рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігаються в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія (пункт 5 Порядку).

Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Суд встановив, що позивач подала Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Наказом Генерального прокурора №233 від 17.10.2019 (зі змінами, внесеними наказами Генерального прокурора та виконувача його обов`язків від 17.12.2019 №337, від 04.02.2020 №65, від 13.03.2020 №145) затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі - Порядок №233).

Відповідно до пункту 1 Порядку №233 порядок роботи кадрових комісій (далі - комісія), що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", Закону України "Про прокуратуру", визначається вказаним Порядком та іншими нормативними актами.

Комісії забезпечують: проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; здійснення добору на посади прокурорів; розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Під час своєї діяльності комісії здійснюють повноваження, визначені Законом України "Про прокуратуру", розділом ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", вказаним Порядком та іншими нормативними актами (пункт 2 Порядку №233).

Склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря (пункт 4 Порядку №233).

Відповідно до пункту 12 Порядку №233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому вказаного пункту, у тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка (пункт 13 Порядку №233).

Організаційний і технічний супровід роботи комісії, підготовку проектів її документів, забезпечення фіксації засідань комісії за допомогою технічних засобів, своєчасне розміщення комісією інформації на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора, чи офіційному веб-сайті відповідної обласної (регіональної) прокуратури тощо може здійснювати робоча група, яка формується у кількісному складі залежно від потреби. Кількісний і персональний склад робочої групи визначаються Генеральним прокурором із числа працівників кадрових підрозділів органів прокуратури, а також осіб, які не є працівниками органів прокуратури (за їх згодою). Організація діяльності робочої групи визначається головою комісії.

Членам робочої групи надається доступ до матеріалів атестації, що формуються відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, для їх обробки та підготовки до розгляду членами комісії (пункт 16 Порядку №233).

З огляду на викладені положення, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення процедури проведення атестації прокурорів з огляду на відсутність підстав для проведення такої для прокурорів регіональних прокуратур, а не кандидатів на посаду прокурора.

Відповідно до пункту 8 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.10.2019 №233, комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії.

Суд встановив, що протоколи №2 від 05.03.2020, №5 від 09.04.2020 та рішення № 237 від 09.04.2020 підписані шістьма членами Другої кадрової комісії, тобто вказані рішення ухвалені з дотриманням пункту 8 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.10.2019 №233.

Суд спростовує доводи позивача щодо необхідності фізичної присутності більшості членів комісії під час проведення тестування, оскільки така вимога нормативно не закріплена.

Надаючи оцінку правомірності рішень Другої кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, суд зазначає таке.

Суд встановив, що за результатами анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора позивач набрала 51 бал, що підтверджується додатком №1 до протоколу №2 від 05.03.2020 Другої кадрової комісії та відомостями про анонімне тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Позивач вказує, що в день тестування у неї погіршився стан здоров`я та загальне самопочуття.

Згідно з листком огляду Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 05.03.2020 (15:40год) позивачу здійснив огляд лікар Офісу Генерального прокурора (АТ 160/90, ЧСС 79 в 1 хв), видано 1 таблетку Коптопресу.

05.03.2020 позивач подала заяву голові Другої кадрової комісії, в якій зазначила вказані обставини та просила надати можливість повторно пройти тестування, у зв`язку з поганим самопочуттям.

Відповідно до протоколу № 5 з засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 09.04.2020 у задоволенні заяви позивача відмовлено повністю.

Щодо погіршення стану здоров`я позивача під час складання іспиту, то слід звернути увагу, що аналіз наведеної у Порядку процедури проведення анонімного тестування прокурорів, дає підстави для висновку, що вказаним порядком не передбачена можливість повторного складання іспиту внаслідок раптового погіршення стану здоров`я, що є суттєвим порушенням прав людини.

Тобто, нормативна невизначеність у спірній ситуації, у гіршому випадку призвела б до зафіксованого факту неявки позивача і відповідно прийняття рішення про неуспішне проходження атестації.

З урахуванням викладеного суд вважає, що невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства у вказаній частині стосовно позивача призводить до втрати легітимності процедури проведення атестації стосовно неї та, як наслідок, прийнятих за її результатами рішень.

Суд звертає увагу на те, що позивач повідомила кадрову комісію про погане самопочуття під час проходження атестації, яке могло вплинути на результати іспиту, а отже комісія приймаючи рішення, викладені в протоколі №2 від 05.03.2020, протоколі №5 від 09.04.2020 в частині ОСОБА_1 та рішення № 237 від 09.04.2020 не врахувала заяви позивача.

Отже, позивач вчинила дії з повідомлення комісії про поважність причини неможливості повноцінного проходження анонімного тестування, проте, як свідчать матеріали справи, Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур, заяві позивача про проведення повторного тестування, у зв`язку з поганим самопочуттям, не надано належної оцінки.

З огляду на наведене, суд вважає, що при вирішенні питання про формування списку осіб, які не пройшли анонімного тестування (пункт 3 у протоколі №2 від 05.03.2020) та про розгляд заяв прокурорів про повторне складання прокурорів (пункт 1 у протоколі №5 від 09.04.2020) в частині ОСОБА_1 . Друга кадрова комісія не з`ясувала всіх обставин, викладених у заяві позивача, а відтак такі рішення є протиправними.

Водночас, суд зазначає, що вказаними пунктами протоколів протоколі №2 від 05.03.2020 та №5 від 09.04.2020 Другої кадрової комісії затверджено списки осіб, з-поміж яких вказана і позивач. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними пункт 3 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, викладеного у протоколі № 2 від 05.03.2020, та пункт 1 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, викладеного у протоколі № 5 від 09.04.2020, лише в частині, що стосується ОСОБА_1 , а тому в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Суд також акцентує увагу на тому, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Відповідно до пункту 6 розділу V Порядку №221 рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації може бути оскаржене прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, відсутність у рішенні, прийнятому за наслідками атестації, мотивів, з яких кадрова комісія дійшла висновку про неуспішне проходження атестації прокурором, слугує підставою для його судового оскарження та скасування. У свою чергу, вказане покладає на кадрові комісії обов`язок обґрунтувати рішення про проходження або не проходження атестації прокурором в такий спосіб, щоб рішення достатнім чином містило мотиви, на яких воно базується.

Аналізуючи рішення кадрової комісії, суд враховує наступне.

Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура атестації і чи була дотримана процедура його прийняття. Її обсяг і ступінь залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи/пояснення прокурора взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувалася комісія, коли оцінювала прокурора, виставляючи певну кількість балів, тобто які мотиви ухваленого рішення. Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про непроходження прокурором атестації, з огляду на наслідки, які це потягне.

Зокрема, рішення можна вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку №221 питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурора; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; є посилання на норми права, якими керувалася комісія. Таке рішення повинно містити судження комісії щодо професійної, особистої, соціальної компетентності прокурора, його доброчесності та професійної етики, відтак його здатності на належному рівні здійснювати покладені на нього законом обов`язки на займаній посаді.

Таким чином, оскаржуване рішення другої кадрової комісії щодо відповідності позивача критеріям обґрунтованості та безсторонності не відповідає, оскільки кадровою комісією не було надано оцінку всім обставинам, що передують прийняттю рішення, зокрема і обставини викладені в зверненні позивача.

Отже, відсутність у рішенні, прийнятому за наслідками атестації, мотивів, з яких кадрова комісія дійшла висновку про неуспішне проходження атестації прокурором, слугує підставою для його скасування. У свою чергу, це покладає на кадрові комісії обов`язок обґрунтувати рішення про проходження або не проходження атестації прокурором в такий спосіб, щоб рішення достатнім чином містило мотиви, на яких воно базується.

Наведене узгоджується із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (ст.32).

Суд наголошує, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Категорія "внутрішнє переконання" по суті виражає психологічно-суб`єктивну впевненість особи у відповідності власної оцінки об`єктивно існуючих обставин чи фактів. Але для того, аби бути належним, внутрішнє переконання повинно відповідати певним вимогам, а саме: виходити з усебічного, повного та об`єктивного розгляду усіх матеріалів, результатів тестів; ґрунтуватися на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, при цьому кожний доказ повинен бути перевіреним, проаналізованим й оціненим як окремо, так і в сукупності з іншими.

Про дотримання членами Комісії означеної процедури свідчитиме належна мотивація його висновку: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, що до якої застосовуються процедура оцінювання; норми права, що застосовані, і ті , що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення від 01.07.2003 у справі "Суомінеен проти Фінляндії" № 3780001/97, пункт 36).

Суд вважає за необхідне наголосити, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Враховуючи наведені норми Конституції України та міжнародні рекомендації, у рішенні за результатами кваліфікаційного оцінювання має міститись висновок про те, за яким саме критерієм прокурор не відповідає займаній посаді, адже прокурор підлягає звільненню з займаної посади виключно у випадку, якщо він не відповідає займаній посаді.

Отже, посилання Комісії лише на засоби встановлення відповідності прокурора займаній посаді та кількість виставлених за результатами кваліфікаційного оцінювання балів не дають змоги встановити, за яким конкретно критерієм позивач не відповідає займаній посаді, жодним чином не дозволяє встановити дійсних підстав, з яких виходила кадрова комісія під час ухвалення Рішення, і мотивів його прийняття.

В контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що навіть за наявності непроходження позивачем іспиту, судом встановлено значні процедурні порушення щодо призначення та проведення атестації позивача.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях на те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Окрім того, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Однак, оскаржуване рішення кадрової комісії таким вимогам не відповідає, оскільки не містить ні мотивів, ні обставин. В рішенні кадрової комісії вказано лише кількість отриманих за результатами іспиту балів, однак відсутні аргументи комісії виставлення саме такої кількості балів та з яких дійсних підстав виходила кадрова комісія під час ухвалення рішення.

Отже, приймаючи рішення про неуспішне проходження атестації позивачем, Друга кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур діяла не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; не добросовісно; не розсудливо; не пропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а відтак її рішення від 09.04.2020 №237 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії №2 від 09.04.2020 №237, яким ОСОБА_1 визнана такою, що неуспішно пройшла атестацію.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Львівської області №862К від 15.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Враховуючи, що вказаний наказ прийнятий на підставі рішення кадрової комісії №2 від 09.04.2020 року № 237, суд дійшов висновку, що такі позовні вимоги є похідними, а тому адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Крім того, з приводу аргументів позивача про незастосування прокуратурою Львівської області при її звільненні положень Кодексу законів про працю України, то суд зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі №804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16.

Щодо доводів позивача з приводу того, що проведення реорганізації чи ліквідації Прокуратури Львівської області не відбувалось, то суд не бере такі до уваги, оскільки звільнення на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" прямо передбачене підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та пов`язане, зокрема, з наявністю рішення кадрової комісії № 2 про неуспішне проходження атестації прокурором.

В той же час, суд погоджується з доводами позивача про відсутність реорганізації Прокуратури Львівської області, оскільки з наказу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 випливає, що мало місце лише перейменування без зміни ідентифікаційного коду Прокуратури Львівської області у Львівську обласну прокуратуру.

Таким чином, ні ліквідація, ні реорганізація прокуратури Львівської області в спірних правовідносинах фактично не мали місця.

У цьому випадку, фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі зазначеної норми є не завершення процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ним атестації і саме така підстава для звільнення передбачена чинним законодавством.

У відповідності до положень частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з абзацом другим пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, останнім днем роботи вважається день звільнення.

Відтак, позивача необхідно поновити на посаді з 16.06.2020 (з дня, наступного за днем її звільнення).

Позивач просить поновити її з 16.06.2020 на посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області та в органах прокуратури або на рівнозначній посаді прокурора в регіональній (обласній) прокуратурі Львівської області.

З приводу вказаного суд вважає за необхідне зазначити таке.

Дослідивши штатний розпис на 2020 та 2021 рік львівської обласної прокуратури суд вказує на відсутність у них такої посади як прокурор відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді.

Відтак, у задоволенні позовної вимоги про поновлення позивача на роботі у прокуратури Львівської області на посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді з 16.06.2020 необхідно відмовити повністю.

Разом з тим, суд з урахуванням статті 235 КЗпП України вважає за можливе та необхідне поновити позивача на посаді в Львівській обласній прокуратурі, що є рівнозначною посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

При цьому, суд зазначає про відсутність можливості самостійно визначити рівнозначну посаду, на яку необхідно поновити позивача, оскільки це питання належить до виключної компетенції відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 КАС України рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 235 КЗпП України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, відповідно до підпункту "з" пункту 1 розділу І, пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 вказаного Порядку.

Абзацом восьмим вказаної норми встановлено, що у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 08.04.2020 №178-1206 (Т.1 а.с. 110) середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1137,05 грн. з урахуванням податків та обов`язкових платежів, а середньомісячна заробітна плата - 22741,00 грн., також з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

Суд не бере до уваги розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснений позивачем з урахуванням посадового окладу та інших складових оплати праці (надбавок, матеріальних допомог) працюючого у вказаний період прокурора Львівської обласної прокуратури. Суд враховує відповідь начальника відділу у фінансування та бухгалтерського обліку відповідача на запит від 11.02.2021 №15/4-29вн-21, згідно з якою вказані складові оплати праці є індивідуальними і встановлюються роботодавцем щодо кожного працівника з урахуванням виконуваної роботи, результативності, особистого вкладу, виконанням роботи, пов`язаної з допуском до державної таємниці, в межах затверджених кошторисних призначень на оплату праці кожного року станом на 01 січня. Тому здійснення таких розрахунків є гіпотетичним і їх проведення відділом фінансування і бухгалтерського обліку не передбачено.

З огляду на наведене, при обрахунку розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу суд керується даними довідки прокуратури Львівської області від 08.04.2020 №178-1206.

З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 16.06.2020 по 15.02.2021 (169 днів), розмір середнього заробітку, що підлягає виплаті позивачу становить 192161, 45 грн. (169 днів * 1137,05 грн.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Розмір заробітку за один місяць, обрахований відповідно до пункту 8 Порядку, та стягнення якого підлягає до негайного виконання у зв`язку з поновленням позивача на посаді, становить 22741,00 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання відповідно пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, в частині щодо ОСОБА_1 , викладене у протоколі № 2 від 05.03.2020.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, в частині щодо ОСОБА_1 , викладене у протоколі № 5 від 09.04.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 09.04.2020 № 237 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Львівської області № 862к від 15.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

Поновити ОСОБА_1 з 16.06.2020 на посаді в Львівській обласній прокуратурі, що є рівнозначною посаді прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2020 по 15.02.2021 у сумі 192161 (сто дев`яносто дві тисячі сто шістдесят одна)грн.45 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 22741 (двадцять дві тисячі сімсот сорок одна)грн. 00 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 22 лютого 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик