Справа № 950/1663/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 р.Справа № 950/1663/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Чхайло О.В., вул. Піонерська, 2, м. Лебедин, Лебединський, Сумська, 42200, повний текст складено 10.12.20 року по справі № 950/1663/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Департаменту патрульної поліції Домріна Станіслава Сергійовича

про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до Інспектора Департаменту патрульної поліції Домріна Станіслава Сергійовича, в якому просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним Станіславом Сергійовичем, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає що на її думку оскаржувана постанова є необгрунтованою, протиправною та такою, що порушує права та свободи позивача.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним Станіславом Сергійовичем, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 041-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад 041-1219 має: сертифікат відповідності зареєстрований за № UA.TR/001 22 013-20 від 29.04.2020 року; сертифікат перевірки типу «Каскад» зареєстрованого за № UA.TR.001 5-19, виданий від 04.06.2019; експертний висновок комплексу фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» від 02.04.2020 за №1100.

Відповідач зазначає, що статтею 14-2 КУпАП передбачено, шо адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу. - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських Формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб. - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідач звертає увагу, що однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки порожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 (далі - Порядок) визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Проте, на думку відповідача, позивач вчасно не звернулася до сервісного центру МВС для подальшого внесення відповідних відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Позивач не скориталась своїм правом та не надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року (а.с. 7), винесеною інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним С.С., Прісіч А.Р. було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 255 грн.

Даним рішенням відповідач визнав позивачку винною у тому, що 01.09.2020 року о 17:33 год. за адресою М05 Київ-Одеса 15+740 зафіксовано транспортний засіб HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 34 км/год, чим порушила пункт 12.9.(6) Правил дорожнього руху України.

З рішенням відповідача ОСОБА_1 не згодна, оскільки зазначеного правопорушення вона не вчиняла і не могла фізично вчинити, бо в той день знаходилася у м. Кривий Ріг на навчанні.

Такі її доводи стверджуються довідкою Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» (а.с. 8), з якої вбачається, що 01.09.2020 року з 08:00 год. до 18:30 год. ОСОБА_1 знаходилася в ДУ «Криворізька академія патрульної поліції» за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 7-ий Зарічний, буд. 24, де з 09.06.2020 року проходить первину професійну підготовку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки були порушені у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закриттю.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 12.9. б) ПДР України водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 - Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 - Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пункт 12.5 ПДР України визначає, що у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Отже, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, який передбачає або особисте звернення особи, що керувала транспортним засобом до органу із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності або внесення відповідних відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного реєстру транспортних засобів.

Проте, позивачем вказаних порядків дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує факту керування належним їй транспортним засобом HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 01.09.2020 року о 17:33 год. за адресою М05 Київ-Одеса 15+740, та зазначає, що передала право керування на зазначений транспортний засіб іншій особі.

Проте, колегія суддів зауважує, що станом на дату вчинення правопорушення - 01.09.2020 року власником автомобіля HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 , була саме ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності правомірно була винесена на ім`я ОСОБА_1 , як власника відповідного транспортного засобу.

Доказів, щодо належного користувача, чи керування транспортним засобом HYNDAI Н-1 номерний знак НОМЕР_1 01.09.2020 іншою особою, позивачем суду не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 є належною особою, щодо якої винесено постанову серії серія 1АВ № 00813333 року.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00813333 від 01.09.2020, винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Домріним С.С. на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Вчинення адміністративного правопорушення зафіксоване технічним засобом Каскад 041-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 "Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги".

Технічний засіб Каскад 041-1219 має сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.1 відповідності комплексу автоматичної фото / відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху "КАСКАД" Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" дійсний до 14.01.2029 року та експертний висновок, згідно якого комплекс фото / відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху КАСКАД відповідає вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі "Комплекс фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху КАСКАД". Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації.

Відтак, вірними є доводи апеляційної скарги ДПП, що факт вчинення правопорушення підтверджено належними доказами, які відповідають вимогам ст.ст. 73 - 73 КАС України.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00813333 від 01.09.2020 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності обставин, що підтверджують вину особи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2020 року по справі № 950/1663/20, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2020 року по справі № 950/1663/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Домріна Станіслава Сергійовича про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 18.02.2021 року