Справа № 420/7609/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7609/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Юдін О.Ю. (представник за ордером)

відповідач: Єгоров О.С. (в порядку самопредставництва)

третя особа: Брильова О.В. (в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, Одеська область, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, буд. 6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Служби безпеки України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 43; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 208-к від 28.07.2020 р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Про звільнення ОСОБА_2 » № 208-к від 28.07.2020 р.;

поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області;

стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з розрахунку 2077,31 грн. за кожний робочий день за період з 29.07.2020р. по день поновлення на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Про звільнення ОСОБА_2 » № 208-к від 28.07.2020 р. є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки його прийнято з допущенням порушення Закону України «Про державну службу», Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів. Позивач також зазначає, що вказане рішення прийнято всупереч визначеної законодавством процедури та без належних і допустимих доказів. Зокрема, позивач повідомляє, що його звільнено з займаної посади у зв`язку з втратою права на державну службу або його обмеженням внаслідок набуття громадянства іншої держави. Вказаний факт повідомлений листом Управління Служби безпеки України №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р. Проте, позивача не ознайомлено зі змістом вказаного листа, не зпропоновано надати пояснення, не проведено службового розслідування. Позивач вважає, що вищевказаний лист складено та надіслано за відсутності належних повноважень, з грубим порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, оскільки Управління Служби безпеки України відповідно до положень Закону України «Про громадянство» не віднесено до переліку уповноважених органів з питань громадянства. Враховуючи, що позивача звільнено за відсутності законних підстав, оскаржуваний наказ є протиправним.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 36127/20 від 10.09.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що підставою для прийняття наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 208-к від 28.07.2020р., що є предметом спору у цій справі, послугував лист Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р. Частиною 2 ст. 84 Закону України «Про державну службу» обов`язок роботодавця звільнити державного службовця у триденний строк з дня встановлення факту набуття громадянства іншої держави є безумовним і не містить жодних виключень. Стаття 84 Закону України «Про державну службу» не містить обмежень щодо того, чи було іноземне громадянство набуте до вступу на державну службу, чи під час її проходження. Відтак, звільнення позивача здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 19.08.2019р. у справі №0940/1503/18. Законом України «Про державну службу» не передбачено вимог щодо відібрання у працівника письмових пояснень у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження. Також Законом України «Про державну службу» не передбачено права державного органу (керівник державної служби) ініціювати проведення службового розслідування за власною ініціативою.

Від треттої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Служби безпеки України в Одеській області надійшли письмові пояснення (вх. № 52502/20), в яких в обгрунтування правової позиції зазначено, що відповідно до положень, передбачених ст. 24 Закону України «Про Службу безпеки України» Управління здійснює заходи контррозвідувального забезпечення територіальних органів державних установ України. В ході оперативо-службової діяльності за вказаним напрямом одночасно з іншими заходами було отримано дані, які офіційно підтверджені болгарською стороною про те, що позивач набув громадянства Республіки Болгарії. Зазначене з урахуванням приписів п. 2 ч.1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» є підставою для припинення державної служби. Враховуючи, що набуття громадянства іншої держави особою, яка перебуває на державній службі, є порушенням чинного законодавства, після отримання вказаної інформації до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області направлено лист №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р. з пропозицією здійснити ретельну перевірку, в ході якої підтвердити або спростувати відомості про належність позивача до працівників Держпродспоживслужби, а в разі підтвердження - вжити визначених законодавством заходів. При цьому, вищевказаний лист носить лише інформативний характер, містив лише пропозиції щодо перевірки та не містив вимог щодо звільнення позивача.

09.02.2021р. (вх. № ЕП/3540/21) від представника позивача надійшло клопотання про звернення рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Ухвалою від 19.08.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 14.09.2020р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 08.10.2020 р.

Ухвалою суду від 08.10.2020 р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче засідання відкладено на 21.10.2020 р.

Ухвалою суду від 21.10.2020 р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче засідання відкладено на 12.11.2020 р.

Ухвалою суду від 12.11.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Служби безпеки України в Одеській області; встановлено третій особі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, п`ятиденний строк з дня отримання позову/відзиву для подання письмових пояснень щодо позову або відзиву; зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Управління Служби безпеки України в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали належним чином засвідчену копію листа Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р.; відкладено підготовче засідання по справі на 10.12.2020 р.

Ухвалою суду від 10.12.2020 р. відкладено підготовче засідання на 15.01.2021 р. 10 год. 00 хв.; зупинено провадження по справі до 15.01.2021 р.

Ухвалою суду від 15.01.2021 р. поновлено провадження у справі; підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.02.2021 р.

Ухвалою суду від 04.02.2021 р. зобов`язано Управління Служби безпеки України в Одеській області надати до суду належним чином засвідчені копії документів, що послугували підставою для висновку щодо наявності у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства Республіки Болгарія, та за наслідками опрацювання яких направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області лист №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р.

Ухвалою суду від 04.02.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, в судовому засіданні оголошено перерву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 працював на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Про звільнення ОСОБА_2 » № 208-к від 28.07.2020 р. звільнено 29.07.2020р. ОСОБА_2 з посади начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області у зв`язку з відомостями, викладеними у листі Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р. відповідно до п.1 ч.1 ст. 83, п. 2 ч.1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» (а.с. 8).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Положеннями ст. 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), серед іншого, передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється, у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Згідно п. 2 ч.1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є встановлення факту наявності у державного службовця громадянства іноземної держави або набуття державним службовцем громадянства іноземної держави під час проходження державної служби.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Закону України «Про державну службу», у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Згідно з Рекомендацією 16 «Звільнення з публічної служби Рекомендації №R (2000) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Ради Європи про статус публічних службовців у Європі, ухваленої Комітетом Міністрів на 699-му засіданні Заступників міністрів 24 лютого 2000 р., відповідно до якої звільнення повинно відбуватися лише у тих випадках та з тих причин, які обумовлені законом.

За змістом п. 2 ч.1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» припинення державної служби відбувається у зв`язку з набуттям державним службовцем громадянства іншої держави, що означає виникнення правового зв`язку особи з іншою державою.

Закон України «Про громадянство України» визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

У ст. 19 Закону України «Про громадянство України» визначено, що добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Розділом 4 Закону України «Про громадянство України» визначено вичерпний перелік державних органів, які беруть участь у вирішенні питань громадянства, а саме: Президент України, Комісія при Президентові України з питань громадянства, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, Міністерство закордонних справ України, дипломатичних представництв та консульських установ України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України» на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Суд зауважує, що в інформації, яка стала єдиною підставою для звільнення позивача з посади слідує, що отримані дані були в рамках здійснення заходів контррозвідувального забезпечення територіальних органів державних установ України.

Судом досліджено зміст наданого на вимогу суду листа Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р., та встановлено, що останнім запропоновано здійснити ретельну перевірку та вжити заходів, передбачених законом.

Суд акцентує увагу, що ухвалою суду від 04.02.2021 р. зобов`язано Управління Служби безпеки України в Одеській області надати до суду належним чином засвідчені копії документів, що послугували підставою для висновку щодо наявності у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства Республіки Болгарія, та за наслідками опрацювання яких направлено до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області лист №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р. Проте, витребуваних документів на вимогу суду не надано.

10.02.2021р. (вх. № 6601/21) від Управління Служби безпеки України в Одеській області до суду надійшли пояснення, в яких зазначено про отримання даних, які офіційно підтверджені болгарською стороною про те, що позивач набув громадянства Республіки Болгарії, та щодо направлення листа на адресу відповідача з пропозиціями щодо проведення перевірки.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 13.06.2000 р. (далі- Порядок № 950) встановлений Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого:

стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

Виходячи з аналізу вищевказаних законодавчих актів, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ винесений передчасно, без врахування всіх обставин, оскільки:

по-перше, якщо відповідач посилався на інформацію Управління Служби безпеки України в Одеській області, яка була отримана в рамках здійснення заходів контррозвідувального забезпечення територіальних органів державних установ України, то необхідним було вчинення всіх дій з боку відповідача для проведення службового розслідування за абзацом 5 п.1 Порядку № 950;

по- друге: не вчиняючи всіх дій з метою реалізації вимог абзацу 5 п.1 Порядку № 950, відповідач без наданих йому законом повноважень встановив на підставі неналежних доказів, без визначених законом підстав одноособово факт громадянства іншої держави позивача на підставі інформації органу, до компетенції якого не входить встановлювати факт громадянства іншої держави;

по-третє: відповідач фактично позбавив права позивача ініціювати службове розслідування, надавати пояснення, спростувати безпідставність щодо отримання чи неотримання ним громадянства іншої держави, оскільки видав оскаржуваний наказ, не ознайомивши позивача з підставами для видання наказу;

по-четверте: відповідач, посилаючись лише на лист Управління Служби безпеки України в Одеській області №65/1/2/4489дск від 25.06.2020р., не здійснив жодних дій щодо уточнення, перевірки інформації, витребування документів на підтвердження факту наявності обставин, зазначених у листі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо протиправності наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 208-к від 28.07.2020 р. та наявності підстав для його скасування.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З урахуванням приписів ч. 1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абз.3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Згідно довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 04.09.2020р., середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 1383,82 грн. (а.с. 108).

Суд встановив, що період вимушеного прогулу становить 136 днів (з 30.07.2020р. по 11.02.2021р.). Відтак, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу становитиме 188199,52 грн. (1383,82 грн. (середньоденна заробітна плата) х 136 (число робочих днів).

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 30.07.2020р. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, Одеська область, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, буд. 6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Служби безпеки України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 43; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 208-к від 28.07.2020 р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 208-к від 28.07.2020 р.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 30.07.2020р.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.07.2020р. по 11.02.2021р. у сумі 188199,52 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 52 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 30.07.2020р. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.02.2021 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.