Справа № 380/6157/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6157/20 пров. № А/857/15776/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

за участі представника позивача: Семенюк С.Я.

представника відповідача: Козоріз О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року (рішення ухвалене о 12:25 у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського Р.М., повне судове рішення складено 09.11.2020) у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Віденська кав`ярня" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України в Львівській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 21.05.2020, яким ТОВ "Віденська кав`ярня" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 373 122 грн та застосовано штрафні санкції на підставі ст. 123 ПК України 93 280 грн штрафу та 5 630,56 грн пені., та зобов`язання Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в облікову (інтегровану) картку Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденська кав`ярня" по податку на прибуток приватних підприємств, - шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати по даному податку в сумі 362 801,49 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що позивачем 10.02.2017 подано звітну податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік, у якій було нараховано 19980 грн податку на прибуток. За результатами самоперевірки у 2019 році товариством були виявлено помилки, що містяться у податковій декларації на прибуток за 2016 рік, а саме не відображено витрат, що пов`язані з курсовою різницею, нарахованою на нетоварну заборгованість нерезиденту на суму 2 183 902,45 грн. (два мільйони сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот дві гривні 45 коп.). Виявивши дану помилку в частині не відображення витрат за курсовою різницею товариство 27.01.2020 подало уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2016 рік, в якій допущено механічну (технічну) помилку, а саме в рядку № 26 розділу Виправлення помилок - замість -19980 грн. - вказано -393 102 грн. як суму переплати податку на прибуток. Арифметична помилка повинна була виявитись з боку ДПС при прийнятті чи занесенні даних в інтегровану картку платника податку, оскільки рядок 26 може містити цифру, яка є різницею двох інших рядків : р.19 уточнюючої декларації р.19 декларації що уточнюється, а не довільно зазначену суму. Тобто, цю помилку можна трактувати і як технічну помилку ДПС. В подальшому вказаний недолік усунуто шляхом подання уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2017, 2018, 2019 роки, які прийняті контролюючим органом 14.04.2020 о 13:13, де скориговано рядок 03 РІ до податкових декларацій з податку на прибуток на суму - 2 015 143 грн., але самостійно виправити помилку в уточнюючій декларації за 2016р. (рядок 26) не вдалося через закінчення граничного терміну подання (1095 днів) і терміну давності (1095 днів). Внаслідок помилки в інтегрованій картці платника податків ТОВ "Віденська кав`ярня" неправомірно сформувалась переплата в сумі 362 801,49 грн. (триста шістдесят дві тисячі вісімсот одна гривня 49 коп.) по податку на прибуток за 2016 рік. Позивач вважає, що дану обставину контролюючий орган намагався виправити вказаним неправомірним податковим повідомленням-рішенням. Позивач наголошує, що ним не допущено заниження суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, а лише допущено технічну (механічну) помилку під час заповнення декларації з податку на прибуток за 2016 рік, що за своїм наслідком не вплинуло на розрахунки з бюджетом. Вважає протиправним збільшення Головним управлінням ДПС у Львівській області ТОВ "Віденська кав`ярня" суми грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 21.05.2020. З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень просить суд зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в інтегровану картку ТОВ "Віденська кав`ярня" по податку на прибуток приватних підприємств шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати по даному податку в сумі 362 801,49 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Галицького управління Головного управління ДПС у Львівській області № від 21.05.2020. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в облікову (інтегровану) картку Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденська кав`ярня" по податку на прибуток приватних підприємств, - шляхом виключення з облікових даних помилково сформованої переплати по даному податку в сумі 362 801,49 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Віденська кав`ярня" () є суб`єктом господарювання, 01.10.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису 0001116). Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 90.01 Театральна та концертна діяльність.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ "Віденська кав`ярня" з податку на прибуток за 2016 рік.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт №932/51.04/23957387 від 15.04.2020 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток підприємства, яким встановлено заниження позивачем суми податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік та встановлено неправомірне зменшення податкового зобов`язання в сумі 373 122 грн., це призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток та виникнення нереальної переплати в інтегрованій картці платника в сумі 373 122 грн. чим порушено п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками позивач подав заперечення на акт де вказано, що позивачем не занижено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2016 рік, а допущено технічну помилку під час заповнення звітної декларації, і це не вплинуло на розрахунки з бюджетом.

Листом Головного управління ДПС в Львівській області від 12.05.2020 за вих. № 19743/10/51.04 повідомлено ТОВ "Віденська кав`ярня" про те, що відповідачем прийнято рішення залишити висновки до акту камеральної перевірки без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі складеного акту перевірки Головним управління ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2020, яким ТОВ "Віденська кав`ярня" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 373 122 грн. та застосовано штрафні санкції (в т.ч. нараховано пеню) на підставі ст. 123 ПКУ 93 280 грн. штрафу та 5 630,56 грн. пені.

За результатами адміністративного оскарження Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 21.05.2020, що підтверджується скаргою на податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 та рішенням про результати розгляду скарги від 21.07.2020 за вих.№ 23348/6/99-00-06-02-02-06.

Пунктом 15.1. ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1. статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відтак, у платника податків виникає обов`язок сплатити штраф лише у разі уточнення таких помилок, які призвели до заниження податкового зобов`язання, тобто до виникнення недоплати відповідного податку до бюджету.

Апеляційним судом встановлено, що 10.02.2017 ТОВ Віденська кав`ярня подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний період 2016 року, якою задекларовано:

у рядку 01 (дохід від будь-якої діяльності) 3 312 680 грн

у рядку 02 (фінансовий результат до оподаткування) 168 759 грн;

у рядку 03 РІ (різниці, які виникають відповідно до ПК України) - -;

у рядку 06 (податок на прибуток) 30 377 грн;

у рядку 16 (зменшення нарахованої суми податку за рахунок податку на нерухомість)

-10397грн

у рядку 17 (податок на прибуток за звітний (податковий) період) 19980 грн;

у рядку 19 (податок на прибуток, нарахований за результатами останнього звітного (податкового) періоду) - 19980 грн;

у рядку 26 (виправлення помилок: збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду) - 0 грн.

До 03.03.2017 Позивач повністю оплатив податок на прибуток за 2016 рік в розмірі 19980 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2759 від 23.12.2016 на суму 4000,00 грн, № 2834 від 27.01.2017 на суму 3000,00 грн, № 2842 від 31.01.2017 на суму 1000,00 грн, №2887 від 21.02.2017 на суму 6000,00 грн, № 2906 від 03.03.2017на суму 6000,00 грн.

27.01.2020 Позивач подав уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2016 рік, якою задекларовано:

у рядку 01 (дохід від будь-якої діяльності) 3 312 680 грн ;

у рядку 02 (фінансовий результат до оподаткування) - 2 015 143 грн;

у рядку 03 РІ (різниці, які виникають відповідно до ПК України) - -;

у рядку 06 (податок на прибуток) 0 грн;

у рядку 16 (зменшення нарахованої суми податку на прибуток за рахунок податку на нерухомість) 10397грн.

у рядку 17 (податок на прибуток за звітний (податковий) період) -10397грн;

у рядку 19 (податок на прибуток, нарахований за результатами останнього звітного (податкового) періоду) - -10397грн;

у рядку 26 (виправлення помилок: збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду) -393 102 грн.

Одночасно з подачею уточнюючої декларації Позивач подав пояснення до уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік від 27.01.2020 за вих. № 1/27.01.

При подачі 27.01.2020 уточнюючої декларації за 2016 рік товариство допустило арифметичну помилку, а саме в рядку № 26 розділу Виправлення помилок - замість -19980 грн. - вказано -393 102 грн як суму переплати податку на прибуток.

Оскільки, через відображення курсової різниці у витратах, фінансовий результат до оподаткування товариства за 2016 рік з 168 759 грн став 0,00 грн то відповідно і податок на прибуток з 19 980 грн став теж 0,00 грн.

Розрахунок податку на прибуток згідно первинної декларації за 2016 рік:

168 759 грн.*18% = 30377 грн (податок на прибуток) 10397 грн. (податок на нерухомість) = 19 980 грн.

Розрахунок податку на прибуток згідно уточнюючої декларації за 2016 рік:

0,00 грн.*18% = 0,00грн. (податок на прибуток) 10397 грн. (податок на нерухомість) = - 10397 грн.

Відтак, у товариства переплата податку на прибуток за 2016 рік на суму 19 980 грн, тому у рядку 26 повинно бути відображено - 19 980 грн, а не -393 102 грн.

Арифметична помилка повинна була виявитись ДПС при прийнятті чи занесенні даних в інтегровану картку платника податку, оскільки рядок 26 може містити цифру, яка є різницею двох рядків : р.19 уточнюючої декларації р.19 декларації що уточняється, а не довільно зазначену суму.

Відсутність у товариства фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за 2016 рік є баланс товариства (фінансова звітність малого підприємства) за 2016 рік, згідно з якого слідує, що дохід 3 312 680 грн мінус витрати 5 327 800 грн, складає - 2 015 143 грн. Також, фінансова звітність малого підприємства за 2017 рік і квитанція №2 від 12.02.2018 року про отримання фінансової звітності малого підприємства за 2017 рік ДПС підтверджує відсутність у товариства фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за 2016 рік, згідно якого вбачається, що в графі за аналогічний період попереднього року (тобто 2016 рік) дохід 3 312 680 грн мінус витрати 5 327 800 грн, складає - 2 015 143 грн.

Чисельний показник, який помилково відображений в рядку 26 звітної уточнюючої декларації за 2016 рік не базується на даних звітності по фінансових результатах, поданої ТОВ "Віденська кав`ярня" за цей же період, що свідчить про допущення позивачем описки у звітній декларації.

В подальшому вказаний недолік усунуто шляхом подання уточнюючих податкової декларацій з податку на прибуток підприємства за 2017, 2018, 2019 роки, які прийняті контролюючим органом 14.04.2020 о 13:13, де скориговано рядок 03 РІ до податкових декларацій з податку на прибуток на суму - 2 015 143 грн, але самостійно виправити помилку в уточнюючій декларації за 2016 (рядок 26) не вдалося через закінчення граничного терміну подання (1095 днів) і терміну давності (1095 днів).

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що допущення позивачем технічної помилка під час заповнення уточнюючої декларації не можна вважати неправомірним заниженням ТОВ "Віденська кав`ярня" податку на прибуток, оскільки полягала виключно у неправильному заповненні рядку декларації та не стосувалася зміни бази та об`єкта оподаткування податком на прибуток. Відповідальність за виправлення (уточнення) інформації податкових декларацій в частині зміни розміру податкових зобов`язань наступає тільки в разі подання уточнюючої податкової декларації в зв`язку з виявленням факту заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів.

Якщо арифметичні помилки не призвели до заниження податкових зобов`язань, то це не може слугувати підставою для донарахування податкових зобов`язань. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВАСУ від 05.04.2016р. у справі №826/953/15 (№ К/800/43 537/15).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відтак, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Згідно пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання на підставах, визначених пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Разом з тим, праву платника податку подати уточнюючу податкову декларацію кореспондує обов`язок контролюючого органу прийняти таку декларацію, провести в установлений строк камеральну перевірку та за її результатами здійснити відповідні дії. Після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі № 815/4013/14 та від 04.09.2018 у справі № 813/1977/14.

Апеляційний суд зазначає, що до закінчення камеральної перевірки (акт від 15.04.2020) 14.04.2020 Позивачем подано уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2017, 2018, 2019 роки, які прийняті контролюючим органом 14.04.2020 о 13:13, де скориговано рядок 03 РІ різниці, які виникають відповідно до ПКУ до податкових декларацій з податку на прибуток на суму - 2 015 143 грн за рахунок збільшення витратної частини і скоригування за рахунок цього об`єкту до оподаткування.

Відтак, позивач усунув помилку в деклараціях за 2017-2019, що виникла в 2016 році, так як помилку в уточнюючій декларації за 2016р. (рядок 26) до закінчення камеральної перевірки не вдалося через закінчення граничного терміну подання (1095 днів) і терміну давності (1095 днів).

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Дотримання встановлених податковим законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог ПК України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких. Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 10.04.2018 у справі № 826/13195/16, від 28.05.2019 у справі №826/19473/14.

Апеляційним судом встановлено, що Позивачем сплачено до Державного бюджету в повному обсязі задекларований у 2017 році податок на прибуток за 2016 рік (рядок 19) у сумі 19 980,00 грн.

Враховуючи, що по податкових зобов`язання з податку на прибуток за 2016 року є переплата з боку товариства у розмірі 19 9820 грн, відсутній будь-який умисел в діях Позивача щодо не сплати задекларованих зобов`язань, а неправильне відображення в рядку 26 суми зменшення податкового зобов`язання звітного періоду, що уточнюється (замість -19980 грн - вказано -393 102 грн) носить технічний характер, який не вплинув на надходження до бюджету податків, у зв`язку з чим у контролюючого органу відсутні підстави для збільшення позивачеві суми грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями та за штрафними (фінансовими) санкціями.

Оскаржуваним рішенням ГУ ДПС у Львівській області неправомірно збільшено податок на прибуток на суму 373 122 грн. на підставі технічної помилки (-393 102 + 19 980 грн = 373 122 грн.) і неправомірно нараховано штраф та пеню.

Відповідно пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При прийнятті рішень за результатами виявлення помилок (у тому числі технічних), які призвели у тому числі і до нарахування штрафних санкцій, у кожному конкретному випадку контролюючому органу слід об`єктивно враховувати причини та обставини, що призвели до виникнення таких помилок, і застосовувати штрафні санкції за наявності достатніх підстав щодо намірів навмисного ухилення від сплати податкових зобов`язань із врахуванням розмірів заниження об`єкта оподаткування.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 824/2675/14-а, від 14.08.2018 у справі № 818/1507/17, від 03.05.2018 у справі № 820/4177/17.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у діях товариства відсутній склад податкового правопорушення.

Відсутність складу податкового правопорушення, покладеного контролюючим органом в основу прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, доводить протиправність визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток, застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку і, як наслідок, унеможливлює прийняття позиції контролюючого органу про правомірність прийняття ним спірного податкового повідомлення - рішення.

В інтегрованій картці платника податків ТОВ "Віденська кав`ярня" неправомірно сформувалась переплата в сумі 362 801,49 грн (триста шістдесят дві тисячі вісімсот одна гривня 49 коп) по податку на прибуток за 2016 рік.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Пунктом 9 Розділу IV визначено порядок відображення в ІКП нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями.

Згідно п.п. 2 п. 9 Розділу IV Порядку №422 інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Скасовується в адміністративному порядку), в ІКП відображення облікових показників не проводиться.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо узгоджених сум нарахованих грошових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2019 року у справі №825/3211/15-а.

Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу, дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.

Таким чином, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може привести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року у справі №380/6157/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 17.02.2021