Справа № 183/895/21
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/895/21

№ 2-а/183/60/21

18 лютого 2021 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач останній в`їзд в Україну здійснив у 1992 році та з того часу з України не виїжджав. 20 серпня 2019 року у приміщенні Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області було виявлено відповідача, під час перевірки документів якого встановлено, що відповідач знаходиться на території України нелегально, після закінчення терміну тимчасового перебування до відповідних органів державної влади щодо продовження терміну перебування на території України не звертався, від виїзду ухилився та перейшов на нелегальне становище, чим порушив чинне законодавство України. Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду. Із заявами про надання статусу біженця відповідач не звертався. У зв`язку з порушенням правил перебування в Україні у відношенні відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Крім того, 20 серпня 2019 року позивачем було прийнято рішення про примусове повернення з України, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 18 вересня 2019 року. Проте вказане рішення відповідачем не виконано. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав рішення про примусове повернення, не має підстав для перебування на території України та ухиляється від виїзду, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовні заяві.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що рідних в Росії не має, а тому не має бажання повертатися до країни громадянської належності. Підтвердив, що в Україні знаходиться з порушенням строків перебування, рішення про примусове повернення з України отримував та не виконав. Також відповідач в судовому засіданні пояснив, що з 1992 року проживає на території України, тому розуміє українську мову та може нею розмовляти, послуг перекладача не потребує.

Судом установлено, що 20 серпня 2019 року під час здійснення прийому громадян співробітниками Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який знаходиться на території України з 1992 року на нелегальному становищі.

Як вбачається з повідомлення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 20 серпня 2019 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

У зв`язку з порушенням правил перебування в Україні у відношенні відповідача 20 серпня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі вказаного протоколу відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 грн.

20 серпня 2019 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 18 вересня 2019 року. Вказане рішення відповідач отримав 20 серпня 2019 року, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується його підписом.

Проте, станом на день розгляду справи рішення у добровільному порядку не виконано. За повідомленням Державної прикордонної служби від 08 жовтня 2019 року, відомості про перетинання державного кордону громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 у період з 20 серпня 2019 року по 06 жовтня 2019 року відсутні.

Крім того, та обставина, що відповідач не залишав територію України з 1992 року визнана сторонами, тому у відповідності доч.1 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню.

Рішення про примусове повернення відповідачем не оскаржувалось.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог суд керується наступними правовими нормами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отже, примусовому видворенню іноземця повинні передувати дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що життю, здоров`ю відповідача у країні походження загрожуватиме небезпека. У судовому засіданні відповідач зазначив, що йому не відомо про потенційну наявність таких загроз.

Враховуючи те, що відповідач не виконав в установлений строк, а саме до 18 вересня 2019 року, без поважних причин, рішення Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області від 20 серпня 2019 року №5 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства; беручи до уваги відсутність, встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , суд вважає, що позовні вимоги про примусове видворення слід задовольнити.

З доводами відповідача про наявність міцних соціальних зв`язків як на підставу для відмови в позові суд не погоджується. Сам по собі факт наявності родинних зв`язків не може бути підставою ігнорування міграційного законодавства України протягом значного періоду. З моменту ухвалення відповідним органом рішення про примусове повернення до моменту звернення до суду з цим позовом сплило більше одного року. За цей час відповідач мав можливість оскаржити відповідне рішення. Крім того, в ході розгляду справи не встановлено існування у період з 1992 року по час розгляду справи будь-яких об`єктивних, нездоланних перешкод, які б унеможливлювали оформлення відповідачем документів, що дають право проживання в Україні.

Крім того, за рішенням про примусове повернення відповідачу не заборонено в`їзд в Україну, а тому він не позбавлений можливості після оформлення документів у країні проходження возз`єднатися з родиною.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності поважних причин пропуску звернення до суду з цим позовом, суд враховує наступне.

Як встановлено ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Підстави для звернення з даним позовом у позивача виникли наступного дня після спливу строку, встановленого для добровільного залишення території України, тобто 19 вересня 2019 року, тобто строк звернення до суду з даним позовом пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Положеннями пункту 7 розділу 1 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, передбачено, що у рамках процедури примусового видворення органи ДМС забезпечують участь у судовому розгляді іноземців, які затримані.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вживав заходів з метою встановлення фактичного місцезнаходження відповідача, які до 17 лютого 2021 року не давали результатів (а.с. 30-47)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а тому він підлягає поновленню.

На підставі п.3 ч.2 ст. 371 КАС України слід звернути до негайного виконання рішення суду в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 268, 289, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області строк звернення до суду з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити повністю.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 18 лютого 2021 року .

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Шевченко,39:

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя Оладенко О.С.