Справа № 400/1195/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1195/20

Головуючий в І інстанції: Лебедєва Г.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 07.10.2020 р.

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Стас Л.В.
судді Турецької І.О.
за участю секретаря - Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконними постанов та визнання протиправними дій щодо опису та арешту майна боржника і направлення його на реалізацію у зведеному виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 лютого 2020 року про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322- земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область;

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 лютого 2020 року про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322- земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер :04:000:0230, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область;

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 лютого 2020 року про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322 - 1/4 частки земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 лютого 2020 року про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322 - житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- визнати незаконною постанову Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322 - 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправними дії Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо опису та арешту майна боржника і направлення його на реалізацію у зведеному виконавчому провадженні № 61177322, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 ; 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/4 частка земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область; земельна ділянка площею 0,05га, кадастровий номер :04:000:0230 розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки його доводам щодо неправомірності дій та постанов державного виконавця з опису та арешту майна боржника при наявності обтяження такого майна у вигляді арешту, накладеного ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва з метою забезпечення позову ОСОБА_1 у справі № 487/3004/18. Апелянт вважає хибним висновок суду про те, що результатом обов`язку державного виконавця перевірити чи перебуває майно боржника під арештом є обов`язок лише зазначити відомості про такі обтяження у заявках на реалізацію майна.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2018 року у справі №487/3004/18 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 01.04.2016 року в розмірі 5 781 564, 00 грн.

В рамках розгляду даної цивільної справи (№487/3004/18) ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2018 року та від 03.09.2018 року, з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_2 ; 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/4 частка земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область; земельна ділянка площею 0,05га, кадастровий номер :04:000:0230 розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область).

Також встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2019 року у справі №487/5026/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 5 000 000, 00 грн.

Під час розгляду даної цивільної справи (№487/5026/19) за клопотанням ОСОБА_3 з метою забезпечення його позовних вимог ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28.08.2019 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/4 частку земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташовану на території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області; земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :04:000:0230, розташованої на території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області; житловий будинок АДРЕСА_2 .

08.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва Дубинському Ю.А. виданий виконавчий лист по справі №487/5026/19.

16.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_1 виданий виконавчий лист по справі №487/3004/18.

04.02.2020 року ОСОБА_3 подано виконавчий лист від 08.01.2020 року по справі №487/5026/19 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості до Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві.

05.02.2020 року ОСОБА_1 подано виконавчий лист від 16.01.2020 року по справі №487/3004/18 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості до Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві.

З матеріалів справи встановлено, що у провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало зведене виконавче провадження, зокрема, по виконанню виконавчого листа по справі №487/5026/19, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_3 та виконавчого листа по справі №487/3004/18, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_1

05.02.2020 року Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №61157904 винесено постанову про арешт майна боржника ( ОСОБА_2 ), якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 , заступником начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.02.2020 року винесено постанову про виведення виконавчого провадження №61170236 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/3004/18 від 16.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики від 01.04.2016 року в розмірі 5 781 564, 00 грн. із зведеного виконавчого провадження №61170236, яке веде Заводський відділ Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

13.02.2020 року заступником начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/3004/18 від 16.01.2020 року) стягувачу.

Вказаний виконавчий лист Огреничем С.В. пред`явлено на виконання до приватного виконавця Баришнікова А.Д., яким відкрито виконавче провадження ВП №61286674.

В ході розгляду справи, з наявних в матеріалах справи повідомлень про проведення виконавчих дій від 24.02.2020 року та від 25.02.2020 року, складених Заводським відділом Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), встановлено, що станом на 24.02.2020 року та 25.02.2020 року до зведеного виконавчого провадження № 61177322 входило три виконавчі провадження:

- № 61157904 з примусового виконання виконавчого листа № 487/5026/19, виданого 08.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості;

- № 61281942 з примусового виконання постанови № 61170236 від 13.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору;

- № 61281875 з примусового виконання постанови № 61170236 від 13.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрат виконавчого провадження.

До складу зведеного виконавчого провадження № 61177322 станом на вказану дату не входило виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 487/3004/18 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження № 61177322 відповідачем 24.02.2020 року та 25.02.2020 року були прийняті постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме:

- 24.02.2020 року прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 61177322, згідно з якою проведено опис та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- 24.02.2020 року відповідачем прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 61177322, а саме проведено опис та накладено арешт на 1/4 частку земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 25.02.2020 року відповідачем прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 61177322, згідно з якою проведено опис та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область;

- 25.02.2020 року відповідачем прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 61177322, згідно з якою проведено опис та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :04:000:0230 розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 25.02.2020 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 досягнуто взаємну згоду щодо вартості арештованого майна (погоджено ціну) для подальшої реалізації його на електронних торгах.

26.02.2020 року та 27.02.2020 року державним виконавцем підготовлено заявки на реалізацію арештованого майна належного боржнику ОСОБА_2 , а саме:

- 1/4 частка земельної ділянки з покращенням площею 0,0988га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Очаківський р-н, Чорноморська сільська рада;

- земельна ділянка площею 0,05га, яка знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Очаківський р-н. Чорноморська сільська рада;

- житловий будинок загальною площею 190,4 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також в ході розгляду справи встановлено, що 26.02.2020 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/3004/18 від 16.01.2020 року) стягувачу.

Після цього ОСОБА_1 повторно пред`явлено виконавчий лист Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/3004/18 від 16.01.2020 року до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

03.03.2020 року заступником начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 61435419 з примусового виконання виконавчого листа №487/3004/18, виданого 16.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва.

Вказане виконавче провадження № 61435419 відповідачем об`єднано із зведеним виконавчим провадженням № 61177322.

Не погодившись із вказаними постановами у виконавчому провадженні ВП № 61177322 та діями державного виконавця щодо опису та арешту майна боржника і направлення його на реалізацію у зведеному виконавчому провадженні № 61177322, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на те, що оскаржувані позивачем постанови та дії державного виконавця, вчинені у виконавчому провадженні № 61177322, є правомірними, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктами 6 та 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч. 5 ст. 48 Закону № 1404-VIII).

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII).

Частиною 8 статті 48 Закону № 1404-VIII, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 50 Закону № 1404-VIII, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ст. 56 Закону № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону № 1404-VIII перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту (ч. 7 ст. 56 Закону № 1404-VIII).

З аналізу положень вказаних статей Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що арешт та опис майна з метою подальшої реалізації такого майна є заходами примусового виконання рішень, а тому прийняття постанов про арешт та опис майна боржника є правом державного виконавця, яке він реалізує при виконанні виконавчого документу.

В свою чергу, порядок звернення стягнення на майно боржника фізичної особи передбачений ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження". В ході розгляду справи судом не встановлено порушення порядку опису та накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 61177322, передбаченого вказаною статтею Закону України "Про виконавче провадження".

Оскаржуючи прийняті державним виконавцем постанови про арешт та опис майна боржника - ОСОБА_2 , в рамках виконавчого провадження № 61177322, позивач посилався на те, що на об`єкти нерухомого майна, опис та арешт яких здійснено державним виконавцем, був накладений арешт ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2018 року у цивільній справі № 487/3004/18 з метою забезпечення вимог ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2018 року та ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2018 року в ході розгляду справи № 487/3004/18 в рамках забезпечення позову було накладено арешт на нерухоме майно (житловий будинок АДРЕСА_2 ; 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/4 частка земельної ділянки площею 988 кв.м., кадастровий номер :03:023:0011, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :04:000:0232, розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область; земельна ділянка площею 0,05га, кадастровий номер :04:000:0230 розташована на території Чорноморської с/ради, Очаківський район, Миколаївська область).

В подальшому, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2018 року у справі №487/3004/18 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 01.04.2016 року в розмірі 5 781 564, 00 грн.

Згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 передбачено, що арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних торгів або торгів за фіксованою ціною.

Розділом ІІ вказаного Порядку встановлено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

При цьому, передбачено, що заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, крім іншого, відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек).

В ході розгляду справи встановлено, що в даному випадку, під час підготовки документів для передачі майна на реалізацію державним виконавцем встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження у вигляді арешту на вказане майно зареєстровані на підставі рішень в т.ч. Заводського районного суду м. Миколаєва, що підтверджується наявними в матеріалах виконавчого провадження інформаційними довідками з ДРРПННМ №№201950201, 201951375 від 26.02.2020 року.

Інформація про наявні обтяження у вигляді ухвал Заводського районного суду м. Миколаєва містилась також в інформаційних повідомленнях про електронні торги на веб-сайті СЕТАМ.

З матеріалів справи вбачається, що в заявках на реалізацію арештованого майна виконавцем було зазначено відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказане свідчить про дотримання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна.

В свою чергу, суд першої інстанції вірно зазначив, що ні Законом України "Про виконавче провадження", ні Порядком реалізації арештованого майна не встановлено обмежень щодо опису, арешту та передачі на реалізацію арештованого майна, на яке накладено арешт ухвалою суду про забезпечення позову.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано в оскаржуваному рішенні зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Арешт є забезпечувальним заходом, який застосовується ухвалою суду про забезпечення позову, що буде виконуватися органами примусового виконання в межах виконавчого провадження для гарантування виконання майбутнього судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що опис та арешт майна боржника, а також подальша його реалізація здійснюється державним виконавцем з метою забезпечення виконання виконавчого документу на користь стягувача (ів) у виконавчому провадженні.

В даному випадку вбачається, що дії державного виконавця, направлені на реалізацію арештованого майна, в тому числі, прийняття постанов про опис та арешт майна, забезпечують і інтереси позивача як стягувача у виконавчому провадженні № 61177322, оскільки на момент реалізації такого майна він був стороною вказаного виконавчого провадження.

Крім того, слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, про що свідчать положення ч. 7 та ч. 8 ст. 158 ЦПК, згідно з якими у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2018 року у справі №487/3004/18 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 набрало законної сили 17.01.2019 року, однак, виконавчий лист по вказаній справі подано ОСОБА_1 до Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві лише 05.02.2020 року, тобто поза межами 90-денного, передбаченого ст. 158 ЦПК України.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані позивачем постанови від 24 та 25 лютого 2020 року про опис та арешт майна боржника у ВП№61177322, прийняті державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповідності до вимог чинного законодавства, є правомірними і обґрунтованими, а тому скасуванню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправними дій Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо опису та арешту майна боржника, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права та обов`язки позивача. В даному випадку такими рішеннями є постанови про опис та арешт майна боржника, а тому дії суб`єкта владних повноважень або його посадової особи, які здійснюються у процедурі, яка передувала прийняттю таких рішення не можуть бути окремим предметом судового розгляду, так як такі дії не мають безпосереднього впливу на правовий статус особи, яка звернулась із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по визначенню вартості майна боржника з огляду на не залучення суб`єкта оціночної діяльності, а також по направленню майна на реалізацію у зведеному виконавчому провадженні № 61177322, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Відповідно до ч.ч. 1-10 ст. 61 Закону № 1404-VIII, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України "Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

З матеріалів справи вбачається, що після прийняття постанов про опис та арешт майна боржника, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було досягнуто взаємну згоду щодо вартості арештованого майна (погоджено ціну) для подальшої реалізації його на електронних торгах, про що свідчать наявні в матеріалах справи заяви від 25.02.2020 року від вказаних осіб.

Таким чином, оскільки станом на момент визначення вартості майна боржника, сторонами виконавчого провадження були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які між собою узгодили ціни на майно, яке підлягає реалізації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обов`язку державного виконавця визначати вартість такого майна із залученням суб`єкта оціночної діяльності.

З огляду на зазначене доводи позивача в цій частині є безпідставними.

В подальшому арештоване майно боржника було передано на реалізацію за допомогою веб-сайту СЕТАМ у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Порушень визначеного вказаними нормативно-правовими актами порядку судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також висновок суду про відсутність підстав для скасування постанов про опис та арешт майна боржника, викладений вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача по передачі майна боржника на реалізацію.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.02.2021 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька