Справа № 520/5513/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р. Справа № 520/5513/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020, суддя Бідонько А.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 20.11.21 по справі № 520/5513/2020

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДМИТРОВКА"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДМИТРОВКА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області № 520 від « 03» лютого 2020 р.

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області № 520 від « 03» лютого 2020 р.;

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області № 7 від « 03» лютого 2020 р.;

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області № 7 від « 03» лютого 2020 р.

- визнати недійсними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області № 7 від « 03» лютого 2020 р

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких було винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення, ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються наявними у підприємства позивача первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного Управління ДПС України у Харківській області: № 520, № 520, № 7, № 7, № 7 від « 03» лютого 2020 р.

Стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДМИТРОВКА" (вул. Центральна,с. Дмитрівка,Первомайський район, Харківська область,64130, код 30774357) судовий збір у сумі 21 020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 09.02.2021 представник позивача, Кощій О.В., та представник відповідача, Лютянський М.Я, підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дмитровка» зареєстроване 13.07.2000, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців № 1 000091 від 03.04.2005, має ідентифікаційний код 30774357. З 01.11.2000 підприємство зареєстроване платником ПДВ, з 01.01.2009 по 01.01.2017 було суб`єктом спеціального режиму оподаткування; обліковується як платник податків, зборів (обов`язкових платежів) ГУ ДПС у Харківській області , Лозівське управління, Первомайський район.

Фахівцями ГУ ДПС у Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Дмитровка» за період з 01.01.2016 по 30.09.2019 на підставі наказу № 1875 від 13.03.2019р.

За наслідками перевірки було складено Акт від 29.11.2019р. № 961/20-40-05-20-06/30774357, в якому зафіксовано порушення СТОВ «Дмитровка» норм законодавства:

- пп.44.1, 44.2 ст 44, п 198.1, 198.2, 198.3 ст 198, п 201.7 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 2 029 277 грн та завищення від`много значення з ПДВ у сумі 132 025 грн

- пп. 168.1.4, 168.4.1,.168.4.4. ст 168, п. 176.2 ст 176 ПК України, неперерахування та несвоєчасне перерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або підчас виплати оподатковуваного доходу в загальній сумі 1 049 464,75грн

- пп. 168.1.4, 168.4.1,.168.4.4. ст 168, п. 176.2 ст 176, ст 161 перехідних положень підрозділу 10 ПК України, неперерахування та несвоєчасне перерахування утриманого військогового збору до або підчас виплати оподатковуваного доходу в загальній сумі 110 159,60грн

Контролюючим органом на підставі акту перевірки від 29.11.2019р. № 961/20-40-05-20-06/30774357 винесено податкові повідомлення рішення:

- № 520 від « 03» лютого 2020 р. про сплату ПДВ в сумі 2 029 277 грн. за основним платежем та штрафних санкцій в сумі 507 319,25 грн;

- № 520 від « 03» лютого 2020 р. про зменшення від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту з ПДВ наступних періодів в сумі 132 025 грн.;

- № 7 від « 03» лютого 2020 р. про сплату ПДФО в сумі 227587,21 грн. за основним платежем, за штрафними фінансовими санкціями 644 667,02 грн, пені 186 209,15 грн;

- № 7 від « 03» лютого 2020 р. про сплату військового збору в сумі 25 793,83 грн. за основним платежем, за штрафними фінансовими санкціями 81 487,85 грн, пені 19 077,47 грн;

- № 7 від « 03» лютого 2020 р. про сплату ПДФО в сумі за штрафними фінансовими санкціями 7 064,45 грн, пені 34,5 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин встановлених під час перевірки порушень платником податків вимог податкового законодавства і не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою було встановлено заниження позивачем податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 232 320,00 грн внаслідок коригування у лютому 2017 року податкових накладних, складених СТОВ «Дмитровка» в попередні періоди, як платником - сільськогосподарським підприємством, що до 1 січня 2017 року застосовував спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.

Так, до 01.01.2017 СТОВ «Дмитровка» застосовувало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України як сільськогосподарське підприємство.

Колегія суддів зазначає, що стаття 209 ПК України «Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства» втратила чинність з 01.01.2017. Сільськогосподарські товаровиробники, які раніше застосовували спеціальний режим оподаткування, з 01.01.2017 стали платниками податку на додану вартість на загальних підставах.

У лютому 2017 року СТОВ «Дмитровка» склало розрахунки коригувань до податковий накладних, складених у грудні 2015 року, червні, липні, вересні, жовтні та листопаді 2016 року про зменшення податкових зобов`язань та направило контрагентам ТОВ «Паритет-агро» та ТОВ «С-ТРАНС АВТО», які здійснили їх реєстрацію в загальному порядку відповідно до ст. 192 ПК України.

Колегією суддів встановлено, що підприємство позивача уклало договори купівлі-продажу № 2016-Ф від 23.12.2015, № 2016-ф від 07.03.2016 та №ПШ0107/1 від 01.07.16 з покупцем ТОВ «Паритет-агро», .

Так, у лютому 2015, червні, вересні, жовтні та листопаді 2016 року позивач поставляв продукцію на адресу покупця, про що були складені, зокрема, податкові накладні № 3/2/ від 23.12.2015 на загальну суму 1 666 666,67 грн в т.ч. ПДВ 333 333,33грн на поставку насіння соняшника в кількості 210,437 тони; № 2/2/ від 17.06.2016 на загальну суму 468 780,00 грн в т.ч. ПДВ 78 130,00грн на поставку озимої пшениці в кількості 156,260 тони; № 16/2/ від 26.09.2016 на загальну суму 11 800,00 грн в т.ч. ПДВ 1 966,67 грн на поставку насіння соняшника в кількості 1,18 тони; № 2/2/ від 01.10.2016 на загальну суму 21 800,00 грн в т.ч. ПДВ 3 633,33 грн на поставку насіння соняшника в кількості 2,18 тони; № 3/2/ від 02.10.2016 на загальну суму 15 200,00 грн в т.ч. ПДВ 2 533,33 грн на поставку насіння соняшника в кількості 1,52 тони; № 4/2/ від 04.10.2016 на загальну суму 60 200,00 грн в т.ч. ПДВ 10 033,33 грн на поставку насіння соняшника в кількості 6,02 тони; № 5/2/ від 05.10.2016 на загальну суму 68 600,00 грн в т.ч. ПДВ 6 433,33 грн на поставку насіння соняшника в кількості 3,86 тони; № 8/2/ від 06.10.2016 на загальну суму 14 400,00 грн в т.ч. ПДВ 2 400,00грн на поставку насіння соняшника в кількості 1,44 тони; № 10/2/ від 17.10.2016 на загальну суму 31 200,00 грн в т.ч. ПДВ 5 200,00грн на поставку насіння соняшника в кількості 3,12 тони; № 12/2/ від 20.10.2016 на загальну суму 75 600,00 грн в т.ч. ПДВ 12 600,00грн на поставку насіння соняшника в кількості 7,56 тони; № 14/2/ від 21.10.2016 на загальну суму 476 464,54 грн в т.ч. ПДВ 79 410,76 грн на поставку насіння соняшника в кількості 12,96 тони, та кукурудзи в кількості 87,13 тон; № 1/2/ від 01.11.2016 на загальну суму 81 001,73 грн в т.ч. ПДВ 13 500,29грн на поставку насіння соняшника в кількості 9,02 тони (т. 1, а.с. 162-188).

Зазначені податкові накладні включені до складу податкового зобов`язання по податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий 2015, червень, вересень, жовтень та листопад 2016 року та Додатки 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій (т. 1 а.с. 202-250; т.2 а.с. 1-12)

На підставі видаткових накладних (повернення) № 1 від 01.02.2017 та № 2 від 01.02.2017 відбулось часткове повернення поставленої сільськогосподарської продукції на загальну суму 1043898,72 грн., в т.ч. ПДВ 173 983,12грн.

На зазначені операції позивачем складено розрахунки коригувань :№ 8 від 01.02.2017 до податкової накладної № 3/2/ від 23.12.2015 на загальну суму «- 201 533,33 грн., а також ПДВ -40 306,67 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 12 від 01.02.2017 до податкової накладної № 2/2/ від 17.06.2016 на загальну суму «- 279 500,00 грн., а також ПДВ -55 900,00 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 1 від 01.02.2017 до податкової накладної № 16/2/ від 26.09.2016 на загальну суму «- 9 833,33 грн., а також ПДВ -1 966,67 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017 ; № 2 від 01.02.2017 до податкової накладної № 2/2/ від 01.10.2016 на загальну суму «- 18 166,67 грн., а також ПДВ -3 633,33 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 3 від 01.02.2017 до податкової накладної № 3/2/ від 02.10.2016 на загальну суму «- 12 666,67 грн., а також ПДВ -2 533,33 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 4 від 01.02.2017 до податкової накладної № 4/2/ від 04.10.2016 на загальну суму «- 50 166,67 грн., а також ПДВ -10 033,33 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 5 від 01.02.2017 до податкової накладної № 5/2/ від 05.10.2016 на загальну суму «- 32 166,67 грн., а також ПДВ -6 433,33 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 6 від 01.02.2017 до податкової накладної № 8/2/ від 06.10.2016 на загальну суму «- 12 000,00 грн., а також ПДВ -2 400,00 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 7 від 01.02.2017 до податкової накладної № 10/2/ від 17.10.2016 на загальну суму «- 26 000,00 грн., а також ПДВ 5200,00 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 9 від 01.02.2017 до податкової накладної № 12/2/ від 20.10.2016 на загальну суму «- 63 000,00 грн., а також ПДВ -12 600,00 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 10 від 01.02.2017 до податкової накладної № 14/2/ від 21.10.2016 на загальну суму «- 108 000,00 грн., а також ПДВ -21 600,00 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017; № 11 від 01.02.2017 до податкової накладної № 1/2/ від 01.11.2016 на загальну суму «- 56 882,31 грн., а також ПДВ -11 376,46 грн.» ; дата реєстрації в ЄРПН 17.02.2017 (т. 1 а.с. 134-161).

Також колегією суддів встановлено укладання договорів № 2810 від 28.10.16 та № 2511 від 25.11.16 між позивачем та покупцем ТОВ «С-Транс Авто».

Позивач поставляв продукцію на адресу покупця, про що були складені, зокрема, податкові накладні № 24/2/ від 31.10.2016, на загальну суму 50 022,00 грн в т.ч. ПДВ 8 337,00 грн на поставку кукурудзи в кількості 11,91 тони та № 10/2/ від 25.11.2016 на загальну суму 300 000,00 грн в т.ч. ПДВ 50 000,00грн, на поставку насіння соняшника в кількості 30 тони (т. 1 а.с. 183-188).

В подальшому продукція була повернута на загальну суму 350 022,00грн, в т.ч. ПДВ 58 337,00грн, на підставі видаткових накладних (повернення) № 4 від 24.02.2017 та № 5 від 27.02.2017, про що складені розрахунки коригувань № 16 від 24.02.2017 до податкової накладної № 24/2/ від 31.10.2016, на загальну суму «- 41 685,00 грн., а також ПДВ -8 337,00 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 01.03.2017 та № 17 від 27.02.2017 до податкової накладної № 10/2/ від 25.11.2016 на загальну суму «- 250 000,00 грн., а також ПДВ -50 000,00 грн.»; дата реєстрації в ЄРПН 01.03.2017(т. 1 а.с. 156-161).

Спірні розрахунки коригувань належним чином відображені в податковій декларації з податку на додану вартість позивача за лютий 2017 року, а також в податковій звітності підприємств-контрагентів. Всі податкові декларації з податку на додану вартість позивача та його контрагентів прийняті контролюючим органом без заперечень.

Відповідно до пункту 49 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, складених платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, має бути здійснена не пізніше 15 січня 2017 року.

Реєстрація зазначених в абзаці першому цього пункту податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних не може здійснюватися з порушенням строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що нею обмежено строк реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування, складених платниками - сільськогосподарськими підприємствами за операціями з постачання сільськогосподарської продукції у межах спеціального режиму оподаткування, дата складання яких припадає до 31.12.2016 включно.

Отже, відповідно до п. 49 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України усі податкові накладні/розрахунки коригування, складені сільгоспвиробниками за операціями з постачання сільськогосподарської продукції у межах спеціального режиму оподаткування, у яких дата складання до 31.12.2016 року включно, могли бути зареєстровані в ЄРПН лише до 15 січня 2017 року включно. Починаючи з 16 січня 2017 року реєстрація таких податкових накладних та розрахунків коригування не здійснювалась. Натомість, в подальшому розрахунки коригувань до податкових накладних попередніх періодів могли складатись та реєструватись в ЄРПН в загальному порядку та, відповідно, відображатись в податкових деклараціях на загальних підставах.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.06.2019 року у справі №2040/5876/18, підкреслена обов`язковість реєстрації до 15.01.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних тих податкових накладних/розрахунків коригувань, що були складені в період застосування платником податків спеціального режиму оподаткування, тобто до 31.12.2016 включно.

Інше розуміння норми п. 49 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України поставило б виробників в нерівне становище порівняно з іншими господарюючими суб`єктами, які і раніше були платниками ПДВ на загальних підставах та могли безперешкодно коригувати свої податкові накладні попередніх періодів. Дискримінація суб`єктів за будь-якою ознакою протирічить загальним принципам української держави, проголошеним Конституцією України.

В даних спірних відносинах підстави складання спірних розрахунків коригування до податкових накладних, як-то повернення товару, виникли після 15.01.2017, а саме в лютому 2017 року, тому позивач виконував обов`язок із коригування суми своїх податкових зобов`язань та податкового кредиту покупців, передбачений п. 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Так, згідно ст. 201.10 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до 31.12.2016 р. податкове законодавство встановлювало спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства та надавало можливість здійснити за таким режимом реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування до 15.01.2017

Тобто до вказаної граничної дати суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у сфері сільського господарства, мали певне пільгове податкове становище, а після 15.01.2017 р. - підлягають оподаткуванню за загальними правилами.

При цьому, приписи пункту 49 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України регулюють порядок реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в спеціальному режимі пільгової норми ст. 209 ПК України, що втратила чинність, а не на загальних засадах, регламентованих статтею 192 ПК України для всіх платників податків без жодних виключень.

Поряд із цим, Податковий кодекс України не містить будь-яких заборон здійснювати коригування показників податкових зобов`язань з підстав, які виникнуть після 15.01.2017.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем при реєстрації спірних податкових розрахунків коригування до податкових накладних у лютому 2017 по взаємовідносинам з ТОВ «Паритет-агро» та ТОВ «С-Транс Авто» не порушено строку, визначеного п. 49 Підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України для реєстрації таких розрахунків коригування до податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині та скасування податкового повідомлення рішення № 520 від « 03» лютого 2020 р. в частині збільшення суми податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 232 320,00 грн. за основним платежем та застосування штрафних санкцій в сумі 58 080,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1 796957,00 грн. та завищення від`ємного значення податку на додану вартість за вересень 2019 на загальну суму 132 025,00 грн. внаслідок визнання нереальними господарських операцій із придбання СТОВ «Дмитровка» скрапленого газу.

Згідно ст. 185.1. ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку є: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За ст. 198.1. ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ПК України передбачено «Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.»

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.»

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України, передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України зазначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджено наказом Мінфіну від 31 грудня 1999 року № 318, до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються, зокрема, прямі матеріальні витрати; До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат п. 12. П(С)БО16. Так, зокрема до них відноситься вартість палива та енергії, придбані у сторонніх організацій для технологічних цілей, опалення виробничих приміщень, транспортних робіт, пов`язаних з обслуговуванням виробництва власним транспортом, тощо.

В ході судового розгляду справи встановлено, що СТОВ «Дмитровка» є сільськогосподарським підприємством Первомайського району Харківської області, основним видом діяльності підприємства за КВЕД є вирощування зернових культур (01.11). За СТОВ «Дмитровка» обліковуються землі сільського господарського призначення площею 1292,18 гектар відповідно до рядку 7000 статистичного звіту «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів ягід та винограду», форма № 29-сг, за 2018 рік (т.1 а.с. 36-46).

Згідно статистичного звіту «Про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів ягід та винограду», форма № 29-сг, за 2018 - соняшником було засіяно 932,68 гектар ріллі, зібрано врожай з 932,68 гектар ріллі, всього зібрано 69 485,0 центнерів насіння соняшника врожаю 2018. Крім того, на балансі позивача перебувала партія кукурудзи, яка зберігалась також на потужностях підприємства, загальним обсягом 2 651,227тон.

Також з матеріалів справи встановлено, що СТОВ «Дмитровка» має на балансі устаткування для сушки сільськогосподарської продукції на власному виробництві. СТОВ «Дмитровка» придбало зерносушилку СЗМ-10 в ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №15-06/2015 від 15.06.2015, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язався виготовити та поставити устаткування загальною вартістю 939 735,00грн, в т.ч. установка зерносушильна СЗМ-10 та супутнє устаткування. Згідно Специфікації №1 до договору поставки ФОП ОСОБА_1 здійснював також монтажні роботи по налагодженню роботи устаткування. Позивач отримав устаткування згідно видаткової накладної № Р-000023 від 11.08.2015, доставка підтверджується товарно-транспортною накладною №0000003 від 11.08.2015.Зерносушилка СЗМ-10 оприбуткована та перебуває на обліку по рахунку № 104 «Основні засоби» згідно п. 4 П(С)БО 7 «Основні засоби». Зерносушилка СЗМ-10 була прийнята в експлуатацію з 19.10.2015 згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №8 від 19.10.2015. Норми витрат пального зерносушилкою затверджені при вводі її в експлуатацію 19.10.2015 відповідним наказом та становлять 1,1-1,3м3/т%, що залежить від виду зерна, його вологості та температури повітря. Витрати по конткретній операції фіксуються наказом про проведення сушіння (т.3 а.с. 104-113).

Вологість зерна на виробництві СТОВ «Дмитровка» визначається за допомогою вологоміру марки Wile 65, що введений в експлуатацію з 23.09.2013 згідно Акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №1 та обліковується по рахунку № 104 «Основні засоби».

За поясненнями позивача, останній закупав скраплений газ в постачальників ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» та ТОВ «ТІМ ОЙЛ» для забезпечення роботи спеціального устаткування для здійснення сушіння сільськогосподарських культур на власних потужностях протягом вересня 2018- лютого 2019.

На підставі викладеного, матеріалами справи підтверджується виробнича необхідність закупівлі та використання палива скрапленого газу для роботи зерносушільного устаткування для забезпечення довгострокового зберігання врожаю сільськогосподарських культур на власних потужностях СТОВ «Дмитровка».

Підприємства постачальники зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є платниками податку на додану вартість, відтак мають повний обсяг загальної цивільного та спеціальної податкової дієздатності.

Так, ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» зареєстроване в ЄДРПОУ, код 34392042, дата 11.07.2006, основний вид діяльності 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом та подібними продуктами, має статус платника ПДВ з 22.08.2006. ТОВ «ТІМ ОЙЛ» зареєстроване в ЄДРПОУ, код 41579927, дата 08.09.2017, основний вид діяльності 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом та подібними продуктами, має статус платника ПДВ з 01.11.2017.

Позивач придбавав скраплений газ в постачальника ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» на підставі договору №43-Г від 13.09.2018, згідно з умовами якого ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» зобов`язане передати у власність позивача скраплений газ, а позивач прийняти його та оплатити його вартість (п. 1.1.); загальна кількість товару, що передається за цим договором у власність позивача, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару (п.1.3); поставка товару може здійснюватись як транспортом Продавця, так і транспортом Покупця (самовивіз) (п.2.5.); видаткова накладна (акт приймання-передачі) на передану партію товару є документом, який засвідчує факт передачі у власність партії товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) партії товару (п. 2.7.) (т.2 а.с.33-36).

Поставка товару здійснювалась на підставі видаткових накладних, які наявні в матеріалах справи, транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними за спеціальною формою 1-ТТН (нафтопродукт) (т.2 а.с.37-169). Якість товару підтверджена посвідченнями якості.

Оплата товару здійснювалась позивачем на розрахунковий рахунок постачальника в повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення (т.2 а.с.170-184).

ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» були складені податкові накладні від 13.09.2018 № 202, від 14.09.2018 № 238, від 14.09.2018 № 239, від 28.09.2018 № 570, від 28.09.2018 № 569, від 03.10.2018 № 77, від 09.10.2018 №172, від09.11.2018 №376, від 09.11.2018 №377, від 12.11.2018 №378, від 12.11.2018 №379, від 13.11.2018 №380, від 13.11.2018 №381, від 14.11.2018 №383, від 14.11.2018 №382, від 15.11.2018 №384, від 15.11.2018 №385, від 16.11.2018 № 386, від 23.11.2018 №539, від 30.11.2018 №540, від 26.12.2018 №521, від 26.12.2018 №522, від 27.12.2018 №524, від 27.12.2018 №523, від 28.12.2018 №525, від 29.12.2018 №526, від 30.12.2018 №557, від 30.12.2018 №558, від 31.12.2018 №559, від 31.12.2018 №560, від 09.01.2019 №121, від 09.01.2019 №120, від 10.01.2019 №146, від 10.01.2019 №145, від 16.01.2019 №286, від 22.01.2019 №417, від 24.01.2019 №442, від 29.01.2019 №443, від 30.01.2019 №444, від 04.02.2019 №89, від 13.02.2019 №289 (т.2 а.с.185-250; т. 3 а.с. 1-15).

Колегією суддів встановлено, що товар скраплений газ, отриманий СТОВ «Дмитровка» від ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» був використаний в якості пального для роботи зерносушільного устаткування СЗМ 10.

Позивач придбавав скраплений газ в постачальника ТОВ «ТІМ ОЙЛ» на підставі договору №58/1 від 12.10.2018, згідно з умовами якого ТОВ «ТІМ ОЙЛ» зобов`язане передати у власність Позивача скраплений вуглеводний газ, а Позивач прийняти його та оплатити його вартість (п. 1.1.); загальна кількість товару, що передається за цим договором у власність Позивача, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару (п.1.3); поставка товару може здійснюватись як транспортом Продавця, так і транспортом Покупця (самовивіз) (п.2.5.); видаткова накладна (акт приймання-передачі) на передану партію товару є документом, який засвідчує факт передачі у власність партії товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) партії товару (п. 2.7.) (т.3 а.с.24-28).

Поставка товару здійснювалась на підставі видаткових накладних № 625 від 11.10.2018, №657 від 12.10.18, №658 від 12.10.18. (т.3 а.с.29-31). Оплата товару здійснювалась Позивачем на розрахунковий рахунок постачальника в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення від 12.10.18 (т.3 а.с.32-33).

ТОВ «ТІМ ОЙЛ» були складені податкові накладні від 12.10.18 № 49 та від 12.10.18 № 50 (т.3 а.с.24-28) (т.3 а.с.34-45).

Колегією суддів встановлено, що товар скраплений газ, отриманий СТОВ «Дмитровка» від ТОВ «ТІМ ОЙЛ» в повному обсязі був використаний в якості пального для роботи зерносушільного устаткування СЗМ 10.

Також позивачем доведено наявність в користуванні СТОВ «Дмитровка» цистерн для зберігання паливно-мастильних матеріалів на підставі договору № Є1 від 01.01.2018 з ФОП ОСОБА_2 (т.3 а.с.91-95). та полупричіпів для перевезення небезпечних вантажів, в т.ч. скрапленого газу договору №1-ТЗ від 20.08.2018 строком до 20.04.2019 з ТОВ «ОВІС» (т.3 а.с.96-99).

Оприбуткування придбаного товару здійснювалось СТОВ «Дмитровка» згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», які затверджені наказом Міністерства фінансів від 20.10.99р. № 246 зі змінами та доповненнями За п. 8 Положення придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю на підставі прибуткових накладних. Відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99р. № 291, зі змінами та доповненнями на рахунку № 20 «Виробничі запаси», субрахунку № 203 «Паливо» - що підтверджено даними аналітичного та синтетичного обліку.

Списання використаного газу здійснювалось СТОВ «Дмитровка» на підставі актів списання товарів (т.3 а.с.130-215).

Вартість скрапленого газу, використаного для сушіння сільськогосподарської продукції - насіння соняшника, віднесено на виробничу собівартість продукції за бухгалтерським рахунком №231.

Отже, наданими до матеріалів справи доказами (договорами, первинними документами, ТТН та ін.) доведено реальне існування товару та його переміщення у просторі, рух активів між учасниками операції. При вчиненні спірних господарських операцій створюється об`єкт оподаткування в розумінні ст. 185, 198 Податкового кодексу України. Матеріалами справи підтверджується використання товару на виробництві позивача, оприбуткування та списання належним чином, включення до виробничої собівартості виробленої сільськогосподарської продукції та отримання прибутку продаж товару за ціною, вищою за виробничу собівартість.

Суд звертає увагу також на те, що всі первинні документи стосовно придбання позивачем газу скрапленого в ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» в повному обсязі надавались податковому органу під час проведення податкової перевірки. Таким чином, Позивач не порушував обов`язків, покладених на нього ст. 44 ПК України, в частині надання документів підчас податкової перевірки, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, висловленими в постановах від 12.11.2018 р. у справі №806/434/16 (ЄДРСРУ №78329873), від 24.01.2019 у справі №820/12113/15 (ЄДРСРУ №79409332), від 12.02.2019 у справі №820/6512/16 (ЄДРСРУ №7979139), від 24.07.2020 у справі № 813/3917/1 .

Щодо посилання в апеляційній скарзі на недоліки деяких товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає, що відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. Певні недоліки (дефекти) форми (не зазначення порядкового номеру, адреси платника ПДВ, опису (номенклатури) товарів та їх кількості, з врахуванням особливостей предмету поставки) не є суттєвими недоліками з точки зору повноти та достовірності відтворення змісту операції з поставки. Отже вказані недоліки не є підставою для виключення таких податкових накладних з кола допустимих доказів права платника податку на включення зазначених в них сум податку до витрат/податкового кредиту. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, висловленими зокрема, в постановах від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 та від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення № 520 від « 03» лютого 2020 р. в частині збільшення суми податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1 796 957,00 грн. за основним платежем та застосування штрафних санкцій в сумі 449239,25 грн., а також скасування податкового повідомлення рішення № 520 від « 03» лютого 2020 р. про зменшення від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту з ПДВ наступних періодів, в сумі 132025 грн.

Також колегія суддів зазначає, що перевіркою встановлена також несплата/несвоєчасна сплата позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору під час виплати заробітної плати працівникам й податку на доходи фізичних осіб під час виплати орендної плати орендодавцям фізичним особам, у період з 01.10.2017 по 30.09.2019.

Зі змісту Акту перевірки та розрахунків до податкових повідомлень-рішень встановлено, що контролюючий орган застосовує до СТОВ «Дмитровка», як до податкового агенту, відповідальність, передбачену п.127.1 ст. 127 ПК України за ненарахування/несплату податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.10.2017 за СТОВ «Дмитровка» обліковувалася заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 643 048,11 грн. та з військового збору в розмірі 57 199,50 грн.

За змістом пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Тобто актом перевірки та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішення встановлено наявність узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору й факт сплати таких грошових зобов`язань протягом періоду, який перевірявся ГУ ДПС у Харківській області, що призводило до зменшення наявного податкового боргу СТОВ «Дмитровка» протягом періоду, що перевірявся.

Відповідно до п. 54.2. ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Колегією суддів враховано, що суми заборгованості СТОВ «Дмитровка» з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були зафіксовані підчас попередньої податкової перевірки, результати якої оформлені актом перевірки від 11.12.2017 № 24183/20-40-13-06-07/30774357 «Про результати документальної планової перевірки СТОВ «Дмитровка» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб, військового збору, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками , виконання вимог іншого законодавства за період з 01.10.2014 по 30.09.2017, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2014 по 30.09.2017», не оскаржувались Позивачем та є узгодженими.

В ході судового розгляду справи встановлено, що СТОВ «Дмитровка» здійснювало поточні платежі з військового збору відповідно до платіжних доручень від 30.11.2017, 28.12.2017, 06.12.2018, 10.10.2019, 25.11.2019, 09.12.2019, 11.10.2017, 06.11.2017, 30.11.2017, 20.12.2017, 11.01.2018, 11.01.2018, 19.02.2018, 20.04.2018, 17.05.2018, 20.06.2018, 20.07.2018, 20.08.2018, 20.09.2018, 19.10.2018, 20.11.2018, 19.12.2018, 25.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 19.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019, 18.07.2019, 19.08.2019, 20.09.2019, 25.09.2019, 09.10.2019, 18.10.2019, 06.11.2019, 19.11.2019, 06.12.2019, 12.12.2019, 21.12.2019, 09.01.2020, 10.01.2020, 13.01.2020, 23.01.2020, 23.01.2020, 03.02.

СТОВ «Дмитровка» здійснювало поточні платежі зподатку на доходи фізичних осіб відповідно до платіжних доручень 30.11.2017,28.12.2017, 22.01.2018, 06.12.2018, 20.02.2019, 22.02.2019, 25.02.2019, 10.10.2019, 30.10.2019, 25.11.2019, 09.12.2019, 11.10.2017, 06.11.2017, 30.11.2017, 20.12.2017, 11.01.2018, 11.01.2018, 19.02.2018, 19.03.2018, 20.04.2018, 17.05.2018, 20.06.2018, 20.07.2018, 20.08.2018, 20.09.2018, 19.10.2018, 20.11.2018,19.12.2018, 25.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 19.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019, 18.07.2019, 19.08.2019, 20.09.2019, 25.09.2019, 09.10.2019, 18.10.2019, 06.11.2019, 19.11.2019, 06.12.2019, 12.12.2019, 21.12.2019, 09.01.2020, 10.01.2020, 13.01.2020, 23.01.2020, 23.01.2020, 03.02.2020 2020 (т. 3 а.с. 243-250, т. 4 а.с. 1-86).

Протягом періоду, що перевірявся, розмір податкового боргу скорочувався та станом на 30.09.2019 становив 26 738, 29 грн. за військовим збором та 227 587, 21 грн. за податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, платежі, які здійснював позивач з податку на доходи з фізичних осіб при виплаті орендної плати за земельні паї і заробітної плати, а також при виплаті військового збору самостійно перенаправлялись контролюючим органом на підставі пункту 87.9 статті 87 ПК України, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків,.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації податкового порушення, вчиненого позивачем, оскільки, на думку контролюючого органу в даному випадку має місце порушення правил сплати (перерахування) податків відповідно до ст.127 а не ст. 126 ПК України, з огляду на наступне.

Так, податковим правопорушенням відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно).

Відповідно до статті 127 ПК України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Отже, кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до ст. 127 ПК України в даному спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.

Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, також викладено в рішенні Верховного Суду України від 22.03.2016 по справі (813/6774/13-а), в якому зазначено, що положення статті 126 ПК щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.

Статтею 127 ПК встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Колегія суддів також враховує висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 21 січня 2020 року у справі №820/11382/15.

У постанові від 21 січня 2020 року у справі №820/11382/15 Верховний Суд зазначає, що податковим правопорушенням відповідно до ст. 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового забезпечення, але з затримкою (несвоєчасно).

На підставі аналізу зазначених норм права судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно зі ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Відтак, Податковий кодекс України передбачає два склади податкових правопорушень, які необхідно розмежовувати.

Проаналізувавши вказані положення, колегія суддів доходить висновку, що стаття 126 Податкового кодексу України застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем не вчинялось порушення, передбачене статтею 127 ПК України, а тому застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі даної норми є протиправним, що викликає необхідність скасування податкових повідомлень-рішень № 7 від « 03» лютого 2020 р. про збільшення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 227587,21 грн.; № 7 від « 03» лютого 2020 р. про збільшення податкових зобов`язань з військового збору в сумі 25 793,83 грн.; № 7 від « 03» лютого 2020 р. про збільшення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі за штрафними фінансовими санкціями 7 064,45 грн., пені 34,5 грн;

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі № 520/5513/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 19.02.21.