Справа № 620/4007/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Чернігів Справа № 620/4007/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Шашери М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області
про за участю сторін: від позивача від відповідача визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Карета О.О., Паншина І.В.
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (надалі також відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправними та скасування Податкових повідомлень рішень № 98236-1303 від 09.06.2017, № 28035-1303-2522 від 26.03.2018; № 9-2522 від 26.06.2019.

Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідно до норм Податкового кодексу України орендна плата за землю сплачується фізичною особою (орендарем), виключно на підставі укладеного договору оренди, який підтверджує факт наявності взаємовідносин щодо оренди земельної ділянки, і містить в собі усі, передбачені законодавством, обов`язкові/суттєві умови/відомості щодо об`єкта оренди, вартості об`єкта, розміру орендної плати, суб`єктного складу, строків, тощо. Строк дії Договору оренди земельної ділянки від 24.10.2011 № 1430, на підставі якого відповідач нараховував орендну плату, закінчився 31.01.2015 і сторонами не продовжувався. Відтак, враховуючи те, що у 2017, 2018 та 2019 році, позивач жодних земельних ділянок не орендував, то відповідно він не може бути платником орендної плати. Тому, вважає, що оскаржувані Податкові повідомлення-рішення суперечать законодавству з питань оподаткування та Конституції України, винесені з порушенням норм податкового, цивільного та земельного законодавства, а отже підлягають перегляду та скасуванню.

Представник відповідача у відзиві та наданих поясненнях просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки 24.10.2011 між Чернігівською міською радою та позивачем було укладено Договір оренди № 1430, на підставі якого останньому була передана в оренду земельна ділянка по АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідно до пункту 18 Договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі. Станом на сьогодні Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради та позивач не повідомляли ГУ ДПС у Чернігівській області про повернення ОСОБА_1 земельної ділянки, а також про його відмову від продовження договору оренди. Акт щодо передачі земельної ділянки від позивача до міської ради складено не було, а значить і земля не передавалася позивачем до міської ради. З урахуванням викладеного, ГУ ДПС у Чернігівській області вважає, що оскаржувані Податкові повідомлення-рішення відповідають законодавству. Також зазначив, що оскільки Договір оренди укладено до початку дії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому відомості в ньому про зазначену вище земельну ділянку відсутні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Згідно ухвали суду від 17.11.2020 прийнято рішення: перейти зі скороченого провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання; продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів та витребувати документи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.10.2011 між Чернігівською міською радою (Орендодавець) та позивачем (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки № 1430 (надалі також Договір оренди), згідно якого: 1. Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 для експлуатації приміщення кафе. 6. Договір укладено до 31.01.2015. Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір подовжити його дію. 18. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі. 29. Підставою припинення Договору, зокрема, є закінчення строку на який його було укладено. 30. Підставою розірвання Договору є: взаємна згода сторін; вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених Договором; добровільна відмова Орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності Орендаря. 31. У разі відсутності взаємної згоди сторін, зокрема щодо його дострокового розірвання на вимогу зацікавленої сторони, ці питання вирішуються у судовому порядку. У разі припинення або розірвання цього договору Орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки, визначених у пункті 18 цього Договору (а.с. 79-85).

24.10.2011 між позивачем та Чернігівською міською радою підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки, переданої в короткострокову оренду (а.с. 27).

Із повідомленням від 26.01.2015 позивач звернувся до Чернігівської міської ради, в якому зазначив, що він не має необхідності в продовженні Договору оренди, оскільки не зацікавлений в його укладенні та не має фінансової можливості його виконувати. Тому просить вважати Договір оренди припиненим 31.01.2015 та повідомити податкові органи про його припинення (а.с. 86).

У відповідь листом від 02.02.2015 № 722 Чернігівська міська рада повідомила позивача про те, що відповідно до умов пункту 6 Договору оренди його укладено до 31.01.2016, а отже на цей час він є чинним (а.с. 87).

В листі від 06.01.2016 № 138, адресованому позивачу, Чернігівська міська рада констатувала, що дія Договору оренди закінчується 31.01.2016 та запропонувала ОСОБА_1 подати документи для поновлення строку його дії (а.с. 88).

09.06.2017 ГУ ДПС у Чернігівській області сформовано Податкове повідомлення-рішення № 98236-1303, згідно якого позивачу за період - 2017 рік, визначено суму податкового зобов`язання 32867,72 грн, за платежем: орендна плата з фізичних осіб (а.с. 8).

26.03.2018 ГУ ДПС у Чернігівській області сформовано Податкове повідомлення-рішення № 28035-1303-2522, згідно якого позивачу за період - 2018 рік, визначено суму податкового зобов`язання 32867,72 грн, за платежем: орендна плата з фізичних осіб (а.с. 7).

26.06.2019 ГУ ДПС у Чернігівській області сформовано Податкове повідомлення-рішення № 9-2522, згідно якого позивачу за період - 2019 рік, визначено суму податкового зобов`язання 32867,72 грн, за платежем: орендна плата з фізичних осіб (а.с. 6).

На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради листом від 15.01.2021 № 26/21/вих./02.08 повідомлено про те, що Додатком 2 до Договору № 1430 є акт прийому-передачі земельної ділянки, переданої в короткострокову оренду, зворотній акт повернення зазначеної ділянки сторонами договірних відносин не було підписано. Листом від 26.01.2015 б/н ОСОБА_1 звернувся із повідомленням до Чернігівської міської ради з питання вважати Договір оренди земельної ділянки № 1430 від 24.10.2011 припиненим з 31.01.2015 року, проте до зазначеного повідомлення документи в підтвердження відчуження об`єкта нерухомого майна не надавалися, інші підстави, які б унеможливлювали використання Орендарем земельної ділянки не було зазначено (відповідно до умов п. 6 Договору №1430 строк дії договору визначено до 31.01.2016 року). Інформація про наявність/відсутність інших звернень ОСОБА_1 з питань продовження/припинення строку дії Договору № 1430 у розпорядженні управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради відсутня (а.с. 76-77).

Копією Акту про проведені електронні торги від 01.02.2018 підтверджується те, що 17.01.2018 були проведені електронні торги з реалізації майна приміщення кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке, зокрема, належить ОСОБА_1 (а.с. 101-104).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 1 пункту 288.1, пунктами 288.2, 288.3, 288.7 статті 288 Податкового кодексу України (надалі також ПК України) передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно із статтею 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (пункт 287.2 статті 287 ПК України).

Таким чином, з аналізу вказаних вище норм, суд дійшов висновку, що платником орендної плати за землю є орендар земельної ділянки, сплачувати яку він зобов`язаний протягом строку дії договору оренди. Тобто, для нарахування орендної плати за земельну ділянку має значення факт чинності договору оренди.

Відносини, пов`язані з орендою землі, зокрема, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а також договором оренди землі.

В частині першій статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» - до 16.01.2020) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»).

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону України «Про оренду землі»).

В частині першій статті 19 Закону України «Про оренду землі» визначено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі, закінчення строку, на який його було укладено. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

В той же час частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено підставу поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В частині восьмій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»).

Судом встановлено, що 24.10.2011 між Чернігівською міською радою (Орендодавцем) та позивачем (Орендарем) було укладено Договір оренди земельної ділянки № 1430 за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації приміщення кафе. В Договорі визначено, що він укладений до 31.01.2015. Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір подовжити його дію. Підставою припинення Договору, зокрема, є закінчення строку на який його було укладено.

Із повідомленням від 26.01.2015 позивач звернувся до Чернігівської міської ради, в якому просив вважати Договір оренди припиненим 31.01.2015 та повідомити податкові органи про його припинення.

У відповідь листом від 02.02.2015 № 722 Чернігівська міська рада повідомила позивача про те, що відповідно до умов пункту 6 Договору оренди його укладено до 31.01.2016, а отже на цей час він є чинним.

Також управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради в листі від 15.01.2021 № 26/21/вих./02.08 повідомило про те, що інформація про наявність/відсутність інших звернень ОСОБА_1 з питань продовження/припинення строку дії Договору оренди у розпорядженні управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради відсутня.

Суд зауважує, що доказів користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору оренди ні відповідачем, ні Чернігівською міською радою (Орендодавцем) до суду не надано.

Крім того, в листі від 06.01.2016 № 138, адресованому позивачу, Чернігівська міська рада констатувала, що дія Договору оренди закінчується 31.01.2016.

Враховуючи вказане, аналіз зазначених вище правових норм та положень пунктів Договору оренди, зважаючи на волевиявлення позивача припинити дію Договір оренди, а не продовжити, відсутність доказів, які б підтверджували факт користування позивачем орендованої земельної ділянки після закінчення строку його дії, доказів, які б підтверджували факт його поновлення, суд дійшов висновку про те, що Договір оренди земельної ділянки від 24.10.2011 № 1430 у 2017 році, 2018 році, 2019 році чинним не був.

До посилань відповідача на те, що передача земельної ділянки, згідно умов Договору оренди, здійснюється за актом приймання-передачі, такий акт сторонами підписаний не був, а отже земельна ділянка позивачем Чернігівській міській раді повернута не була, та на те, що ГУ ДПС у Чернігівській області не повідомлялося про повернення ОСОБА_1 земельної ділянки, а також про його відмову від продовження дії Договору оренди, як на підстави підтвердження правомірності нарахування орендної плати позивачу, суд ставиться критично зважаючи на таке.

Акт прийому-передачі є лише документальним підтвердженням факту передачі однією стороною та прийняття іншою предмета договору. Обставина не підписання акту прийому-передачі земельної ділянки, за відсутності підтвердження продовження користування земельною ділянкою, не спростовує факт припинення договору у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено.

Згідно з абз. 2 пункту 288.1 статті 288 ПК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Таким чином, суд зауважує, що вказана правова норма визначає вичерпний перелік осіб, на яких покладається обов`язок інформувати відповідний контролюючий орган, зокрема, про розірвання договору оренди земельної ділянки, а саме такий обов`язок покладено на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають такі договори. Невиконання Чернігівською міською радою обов`язку, передбаченого вказаною вище нормою ПК України, не може породжувати для позивача негативні наслідки у формі податкових нарахувань, яких він не повинен сплачувати в силу припинення Договору оренди.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи вказане з урахуванням положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані Податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. При цьому, вони не відповідають вимогам обґрунтованості, розсудливості та пропорційності, а тому підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 21.09.2020 № ПН163610С1 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 986,00 грн (а.с. 14).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню 986,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області:

- (Форма ''Ф'') № 9-2522 від 26.06.2019;

- (Форма ''Ф'') № 28035-1303-2522 від 26.03.2018;

- (Форма ''Ф'') № 98236-1303 від 09.06.2017.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 986,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, .

Дата складення повного рішення суду - 18.02.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб