Справа № 240/20205/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20205/20

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

18 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 06.10.2020 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області провести з 06.10.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яке дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що предмет спору у справах №240/4842/18 та №240/20205/20 є різним, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №240/4842/18 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в адміністративній справі №240/20205/20.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті процесуального питання про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Ч.2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Підстава позову обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача. Предмет позову матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 240/4842/18, яке набрало законної сили, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Згідно з позовною заявою у даній справі позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити із 06.10.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, спір у даній справі виник між тими самими сторонами, що й у № 240/4842/18. Юридична підстава позовів у даних справах також співпадають.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (у редакції, чинній до 01.01.2015), якою позивач обґрунтовує позовні вимоги, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

При цьому в обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що у період з 27.03.2007 по 06.10.2020 він проживав у с.Потаповичі Овруцького району Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106 (далі - Перелік), віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. З 06.10.2020 по даний час ОСОБА_1 зареєстрований в с.Красносілка Овруцького району Житомирської області, яке відповідно до Переліку віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а фактично проживає в м.Овруч, яке відповідно до переліку також віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, позивач вважає, що у зв`язку з переїздом в інший населений пункт він має право на доплату в більшому розмірі.

Таким чином, фактичні підстави та предмет позову у даній справі виникли з інших обставин, ніж у справі № 240/4842/18, що не було враховано судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.

При цьому висновки суду першої інстанції про те, що в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 240/4842/18 задоволені позовні вимоги не обмежені кінцевою датою, є необґрунтованими, оскільки у разі зміни підстав чи правового регулювання нарахування або виплати вказаної доплати, особа має право оскаржити відповідні рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, якщо вважає свої права порушеними.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі № 240/4842/18 вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 лютого 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.