Справа № 420/12237/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12237/20
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської обласної ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі за позовом депутата Одеської обласної ради ОСОБА_1 до Першого заступника голови Одеської обласної ради Шкарівського Вадима Миколайовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: комунального підприємства Спортивно-концертний комплекс Палац спорту, Спеціалізованої дитячо-юнацької школа олімпійського резерву з фігурного катання на ковзанах "Крижинка", про визнання протиправним та скасування Розпорядження від 04.11.2020 року №711/2020-ОР, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов депутата Одеської обласної ради ОСОБА_1 до Першого заступника голови Одеської обласної ради Шкарівського Вадима Миколайовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: комунального підприємства Спортивно-концертний комплекс Палац спорту, Спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з фігурного катання на ковзанах "Крижинка" про визнання протиправним та скасування Розпорядження від 04.11.2020 року №711/2020-ОР.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом із позовом від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження від 04.11.2020 року №711/2020-ОР "Про передачу об`єкта нерухомого майна за адресою: просп. Шевченка, 31 м. Одеса в межах спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" до набрання рішенням суду у справі законної сили.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідно з вимог ч.2 ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Оскаржуване розпорядження має очевидні ознаки його протиправності, оскільки прийняте розпорядження першим заступником голови обласної ради з питань, розгляд та прийняття рішення щодо яких відносяться до повноважень іншого органу - обласної ради.

У позові позивачем зазначено, що серед переліку повноважень голови обласної ради відсутні повноваження щодо одноособового вирішення питань володіння, користування та розпорядження комунальним майном територіальних громад.

Порушення своїх прав позивач вбачає у тому, що як депутат обласної ради, був позбавлений можливості вирішувати питання володіння, користування та розпорядження комунальним майном на пленарному засіданні обласної ради, оскільки таке рішення було прийняте одноособово відповідачем всупереч встановленим для нього повноваженням.

На думку позивача, невжиття такого засобу забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваного акту, може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки оскаржуваним розпорядженням передбачено здійснення певного переліку дій (передання майна, державна реєстрація речового права оперативного управління у державному реєстрі нерухомості), поворот виконання яких може бути тривалим та вимагати здійснення значних зусиль, а за певних умов може бути взагалі неможливим.

Позивач вважає, що саме зупинення дії незаконного та оспорюваного розпорядження забезпечить запобігання порушень, які можуть бути вчинені на виконання протиправного розпорядження під час розгляду справи адміністративним судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову депутата Одеської обласної ради ОСОБА_1 до Першого заступника голови Одеської обласної ради Шкарівського Вадима Миколайовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: комунального підприємства Спортивно-концертний комплекс Палац спорту, Спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з фігурного катання на ковзанах "Крижинка", а саме зупинено дію Розпорядження від 04.11.2020 року №711/2020-ОР "Про передачу об`єкта нерухомого майна за адресою: просп. Шевченка,31 м. Одеса в межах спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" до набрання рішенням суду у справі законної сили.

На вказане рішення суду Одеська обласна рада подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, ухвала прийнята з грубим порушенням норм процесуального права та без урахування усталеної практики Верховного Суду, а тому підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду про наявність передбачених п.1 ч.2 ст.150 КАС України підстав для забезпечення позову, колегія судів враховує, що за правилами ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно до вимог ч.2 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/1545/19 наголосив на тому, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також із зазначенням висновку про те, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

У постанові від 25 березня 2020 року у справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч.2 ст.150 КАС України.

Перевіряючи відповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст.ст.150, 151 КАС України з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень мають певний вплив. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Подаючи позов та відповідну заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного розпорядження голови обласної ради ОСОБА_1 зазначається, що у даному випадку порушено його права та інтереси саме як депутата обласної ради, який має право вирішального голосу на пленарних засіданнях ради, посилаючись на те, що статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Проте, колегія суддів зазначає, що Одеською обласною радою 12 червня 2018 року було прийнято рішення №761-VII "Про приватизацію майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області", де пунктом 3 визначено, що передача майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на баланс комунальних підприємств, установ, організацій здійснюється згідно з наказом начальника Управління обласної ради з майнових відносин за відповідним погодженням з головою обласної ради. Як зазначено у преамбулі розпорядження голови Одеської обласної ради від 04 листопада 2020 року № 711/2020-ОР, воно було видано відповідно до подання Управління обласної ради з майнових відносин щодо передачі майнового комплексу ССК Одеський палац спорту на баланс СДЮШОР "Крижинка".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заходи забезпечення позову вжиті без належного з`ясування всіх обставин та є передчасними.

Крім цього, колегія суддів акцентує, що саме по собі подання адміністративного позову, предметом якого є визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень не є доказом того, що таке рішення є протиправним, адже розгляд адміністративної справи по суті і має на меті встановлення правомірності чи протиправності прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Також, при вирішенні спірного питання колегія суддів враховує, що у постанові від 06.02.2019 року у справі №826/13306/18 Верховний Суд підкреслив, що рішення суду за позовами про визнання протиправним та скасування рішення не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому, у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже, і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Таким чином, викладені вище обставини свідчать про відсутність належного з`ясування всіх обставин справи та обґрунтування того, що захист прав та інтересів заявника стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Отже, зазначені заявником у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 243; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Одеської обласної ради - задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року про забезпечення адміністративного позову - скасувати.

Постановити у справі №420/12237/20 нову ухвалу, якою у задоволенні заяви депутата Одеської обласної ради ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.