Справа № 420/11836/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Шамрай В.О.

За участю сторін:

Представника позивача: Дікусар Р.М.

Представника відповідача: Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Олімп» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства (далі ФГ) «Олімп» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 04.09.2020 року №4136 про проведення фактичної перевірки ФГ «Олімп» та податкове повідомлення-рішення від 07.10.2020 року № про застосування до ФГ "Олімп" штрафних (фінансових) санкції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 04.09.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято наказ №4136 «Про проведення фактичної перевірки ФГ "Олімп", на підставі якого 08.09.2020 року податковим органом було проведено перевірку діяльності позивача.

За результатами перевірки ГУ ДПС в Одеській області був складений акт від 17.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277 та винесене податкове повідомлення-рішення від 07.10.2020 року № про застосування до ФГ "Олімп" штрафних (фінансових) санкції.

Водночас, позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу від 04.09.2020 року №4136, оскільки у ньому не було зазначено конкретної фактичної підстави для проведення перевірки, окрім посилання на загальні норми Податкового кодексу України, що регулюють питання її призначення.

Крім того, позивач посилається на те, що протиправність наказу про призначення перевірки тягне за собою визнання такої перевірки незаконною, що, в свою чергу, є безумовною підставою для визнання незаконним і прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Також ФГ "Олімп" зазначило, що тільки з 01.04.2020 у разі зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуватимуться фінансові санкції у розмірі - 500 000 гривень. Як зазначає позивач, ФГ "Олімп" 18.03.2020 року сплатило за ліцензію суму в розмірі 780 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №41 та звернулося із заявою про отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Однак у зв`язку і тим, що наказом Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Одеської обласної державної адміністрації від 17.03.2020 року було встановлено заборону регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньо обласному сполученні, голова ФГ «ОЛІМП» не мав фізичної можливості отримати ліцензію на руки. При цьому ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2001567 була зареєстрована тільки 10.07.2020 року. Водночас, на момент проведення податковим органом фактичної перевірки 17.09.2020 року, підприємство ФГ "ОЛІМП" вже мало ліцензію на право зберігання пального (а.с. 102), а тому зафіксованого порушення на час застосування штрафних (фінансових) санкцій не існувало.

Крім того позивач зазначає про протиправність дій працівників податкового органу по складенню акту фактичної перевірки, а результати, які зафіксовані в такому акті недостовірними, оскільки відповідачем була практично проведена не фактична, а документальна перевірка підприємства. За твердженням позивача, працівниками контролюючого органу вихід до місця зберігання пального, що розташоване за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве, вул. Олексієнка, 5 та фактичний замір обсягу пального за цією адресою здійснений не був.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року позовну заяву Фермерського господарства «Олімп» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

04.12.2020 року через канцелярію суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 72-76), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що податковим органом на підставі наказу від 04.09.2020 року №4136 було проведено фактичну перевірку ФГ «Олімп». За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС в Одеській області був складений акт від 08.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277, у висновках якого зазначено про порушення позивачем статті 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (сигарет)», за що передбачена відповідальність згідно зі ст.17 цього ж Закону. З огляду на зазначене, податковим органом було правомірно винесено податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 07.10.2020 року №, яким до ФГ "Олімп" будо застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Що стосується позовної вимоги, щодо скасування наказу №4136 від 04.09.2020 року ГУДПС в Одеській області зазначило, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

10.12.2020 року позивачем було подано відповідь на відзив (а.с.105-112) в якому серед іншого ФГ "Олімп" заявив клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 04.09.2020 року №4136 про проведення фактичної перевірки ФГ «Олімп».

14.01.2021 року ухвалою суду подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 10.02.2021 року було задоволено клопотання позивача та на підставі п.5 ч.1 ст. 240 КАС України залишено без розгляду адміністративний позов Фермерського господарства «Олімп» до Головного управління ДПС в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 04.09.2020 року №4136 про проведення фактичної перевірки ФГ «Олімп».

10.02.2021 року підготовче провадження у справі було закрито. За письмовою згодою сторін розгляд справи по суті призначений в той самий день після закінчення підготовчого судового засідання .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Головне управління ДПС в Одеській області проти задоволення позовних вимог заперечувало з підстав, зазначених у наданому до суду відзиві на адміністративний позов.

Судом під час розгляду справи по суті встановлено наступне.

Фермерське господарство «Олімп» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.02.1994 року №0000431 (а.с. 35-39).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування інших однорічних і дворічних культур; розведення свиней; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами;вантажний автомобільний транспорт

04.09.2020 року з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та)або за місцем її реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв на підставі пп.пп.19-1.1.4, 19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, пп.80.2.5, п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області Поповим В. було видано наказ №4136 "Про проведення фактичної перевірки ФГ "Олімп" (а.с. 17).

Відповідно до зазначеного наказу №4136 передбачено провести фактичну перевірку позивача з 08.09.2020 року за адресою господарської одиниці: Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве, вул. Олексієнка, 5 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки.

Як зазначено в судовому засіданні представником Головного управління ДПС в Одеській області, на підставі вищезазначеного наказу №4136 від 04.09.2020 року та направлень на перевірку від 07.09.2020 року №3226 та №3227 (а.с. 83-84) фахівцями контролюючого органу 08.09.2020 року було здійснено вихід до місця зберігання пального, яке розташоване за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве, вул. Олексієнка, 5 та належить ФГ "Олімп".

За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 17.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277, у висновках якого зазначено про порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (сигарет)» за що передбачена відповідальність згідно ст. 17 цього ж Закону (а.с. 85-88).

До зазначеного висновку відповідач дійшов з огляну на наступне.

Так, як зазначено в акті перевірки, 22.04.2020 року ФГ «ОЛІМП» отримало від ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ» () дизельне паливо у кількості 12 000,00 літрів на суму 160 200,00 гривень. Надходження дизельного палива відбувалось датами виписки видаткової накладної від 22.04.2020 року №3980, ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 22.04.2020 року №УЕ-00003980/1. Відповідно до журналу обліку пального станом на 23.04.2020 року залишок пального на підприємстві складав 15096 літрів (з урахуванням залишку пального на 01.01.2020 року).

Разом з тим, позивачем ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) була отримана лише 10.07.2020 року (реєстраційний №2001567), з огляду на що ФГ «ОЛІМП» було порушено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме зберігання пального з 23.04.2020 року (обсяг - 15096,0 літрів), за адресою провадження діяльності без наявності ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Також згідно акту списання ПММ №1 від 30 червня 2020 року підприємство у червні місяці 2020 року списало дизельне паливо у кількості 2855 літрів, тобто залишок пального на 30.06.2020 року складав 12 241 літрів (15096 - 2855) чим підтверджується факт зберігання палива без наявності відповідної ліцензії.

Не погоджуючись із наказом на проведення перевірки та висновками акту перевірки, позивачем 25.09.2020 року були подані до контролюючого органу відповідні заперечення (а.с. 23-33).

06.10.2020 року листом №18980/10/15-32-09-06-08 податковий орган за результатами розгляду заперечень позивача зазначив, що наказ на проведення фактичної перевірки №4136 від 04.09.2020 року та висновки, викладенні у акті перевірки від 17.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 99-101).

Також судом встановлено, що 07.10.2020 року на підставі вищезазначеного акту перевірки від 17.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277 Головним управління ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № про застосування до ФГ "Олімп" штрафних (фінансових) санкції на суму 500 000,00 грн. (а.с. 22).

Не погоджуючись із правомірністю наказу на проведення фактичної перевірки №4136 від 04.09.2020 року та (як наслідок) винесеним на його підставі податковим повідомленням-рішенням № від 07.10.2020 року, вважаючи таке повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив Головного управління ДПС в Одеській області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок проведення перевірок, права та обов`язки платників податків, адміністративний арешт майна, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до п. 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 п.62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи, в тому числі, виконують такі функції:

- здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України);

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України);

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Відповідно до положень п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Пунктом 81.2 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Суд зазначає, що п. 80.2 ст. 80 ПК України містить чіткий перелік підстав для проведення фактичної перевірки, який складається із семи окремих підпунктів (пп.пп.80.2.1-80.2.7).

Згідно з положеннями підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (який зазначений в якості правової підстави проведення перевірки відповідачем ФГ «ОЛІМП») перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Системний аналіз положень пп. 80.2.5 п. 80.2. ст.80 Податкового кодексу України надає підстави стверджувати, що необхідною умовою для проведення фактичної перевірки, на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, є саме отримання податковим органом, в установленому законодавством порядку, інформації про порушення платником податків вимог законодавства, зокрема, у сфері обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального.

Суд вважає слушною думку відповідача, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19-1 ПК України, віднесено здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України); здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14) та інші.

Разом з тим здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, не є, на думку суду, єдиною (самостійною та достатньою) підставою для призначення у будь-який час фактичної перевірки платників податків в рамках реалізації функцій контролюючих органів. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обумовлена (обмежена) законодавством. Тобто, за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена не в будь-якому випадку.

Зазначене кореспондує самій структурі ст. 80 Податкового кодексу України, в якій наведений повний перелік правових підстав для проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, наявність якого свідчить, що право контролюючих органів проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва та обігу окремих видів підакцизних товарів не є абсолютним та необмеженим.

Наведена правова позиція суду побудована на оновлених висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постановах від 15.05.2020 року у справі №816/3238/15, від 04 квітня 2019 року у справі №815/756/16, та від 04 квітня 2019 року у справі №819/844/16.

Наведене також відповідає принципу верховенства права, розкритому у рішеннях Європейського суду з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні. Так, у справі "Олссон проти Швеції" ЄСПЛ зазначає, що для забезпечення відповідності принципу верховенства права необхідне існування у внутрішньому праві відповідних заходів захисту проти довільного втручання публічної влади у здійснення права (пункт 61 рішення від 24.03.88 року у справі "Олссон проти Швеції").

Також при прийнятті рішення суд враховує презумпцію правомірності рішень платника податку, а саме в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України).

Таким чином, підставою для проведення фактичної перевірки платника податків відповідно до пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України може бути отримання в установленому законодавством порядку інформації про певні порушення з боку платника податків, яка, поряд з іншим, може стосуватися здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначеної правової позиції дотримується також П`ятий апеляційний адміністративний суд, зокрема у постанові від 28 липня 2020 року у справі №400/302/20.

На підставі вищезазначеного суд відхиляє наведене обґрунтування відповідача щодо того, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є окремою, самостійною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 ПК України, оскільки у такому випадку всі інші підстави для проведення фактичної перевірки, передбачені п. 80.2 ст. 80 ПК України, втрачають своє юридичне значення, у зв`язку з наданням контролюючому органу повноважень без настання будь-яких юридичних фактів та у будь-який час проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що контролюючий орган не зазначив в оскаржуваному наказі, відзиві на адміністративний позов а також у судовому засіданні жодних обґрунтувань, та не надав до суду жодних доказів на підтвердження факту отримання Головним управлінням ДПС в Одеській області інформації про порушення позивачем вимог законодавства, пов`язаного з виробництвом, зберіганням та транспортуванням пального, зокрема тієї інформації, яка слугувала підставою для винесення оскаржуваного наказу про проведення фактичної перевірки.

При цьому суд критично ставиться до посилання відповідача що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказані висновки також наведені також постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року по справі №520/8648/18.

Також, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 зазначено, що судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

З огляду на вищезазначений правовий висновок Верховного Суду, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

В даному випадку, судом встановлено, що контролюючим органом було порушено порядок проведення податкової перевірки, а акт перевірки є недопустимим доказом, оскільки складений з порушення порядку, встановленого Податковим кодексом України.

А відтак, висновки акту фактичної перевірки від 17.09.2020 року №1983/15-32-32-05/20965277 не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірного податкового повідомлення рішення від 07.10.2020 року №, а тому таке податкове рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому у зв`язку із встановленням судом порушення відповідачем порядку проведення податкової перевірки, суд не досліджує зміст виявлених порушень, оскільки такі виявлено з порушенням встановленої процедури.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 7 500,00 грн. (як за майнову вимогу про оскарженні податкового повідомлення-рішення), що підтверджується платіжним дорученням №146 від 03.11.2020 року.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви Фермерського господарства «Олімп» суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого ним судового збору у розмірі 7 500,00 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Фермерського господарства «Олімп» (67023, Одеська область, Миколаївський район, с. Ісаєве, вул. Олексієнка, 5) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.10.2020 року №.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства «Олімп» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 7 500,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 19 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.