Справа № 460/2720/18
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 460/2720/18

адміністративне провадження № К/9901/28453/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролюкс» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ТОВ «Агролюкс» (далі - Товариство) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Рівненській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.08.2018 року № про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 697 051,00 грн та № про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 539 670,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Рівненській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі направлень, виданих ГУ ДФС у Рівненській області №1419/17-00-14-01, №1418/17-00-14-01, №1432/17-00-14-02, №1420/17-00-14-01 від 10.07.2018 року відповідно до ст. 75, 77, 81, 82 ПК України, плану графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2 квартал 2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 23.06.2018 року №1788 відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №1819/17-00-14-01/31960883 від 30.07.2018 року (далі - акт перевірки).

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №, № від 15.08.2018 року.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду скарги № 34346/6/99-99-11-01-01-25 від 23.10.2018 року податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області №, № від 15.08.2018 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 15.08.2018 року, за порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 539 670,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 532 111 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 7 559 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 15.08.2018 року, за порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 697051 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 557641 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 139 410 грн.

Товариство, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними звернулося до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятих ним рішень, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За приписами п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, фінансовою допомогою є фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що зобов`язання це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Тобто, під «кредиторською заборгованістю» мається на увазі заборгованість підприємства перед іншими юридичним і фізичним особам, що виникла в результаті здійснених раніше дій (подій), оцінена в гривнях і щодо якої в підприємства існують зобов`язання її погашення в певний строк.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, 3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посилання відповідача на наявність кредиторської заборгованості позивача перед юридичними особами є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Зокрема, судами встановлено, що наявність заборгованості перед ПП «Мега-Профі» в сумі 31400,00 грн спростовується договором від 20.03.2004 року, відповідно до якого оплата за поставлений товар повинна бути виконана не пізніше 31.12.2020 року (п.4.1 розділу 4 даного договору).

Щодо заборгованості перед ТОВ «Явір» в сумі 23826,60 грн, то відповідно до договору купівлі-продажу між ТОВ «Явір» та ТОВ «Агролюкс» від 28.09.2007 року та додаткової угоди до даного договору від 28.09.2010 року встановлено обов`язок перерахунку коштів на поточний рахунок Продавця в строк до 28.09.2020 року (п. 6.1 розділу 6 договору).

Відповідно до Договору поставки №9 від 28.08.2013 року укладеного між ФГ «Млинівська чайка» та ТОВ «Агролюкс», строк виконання грошового зобов`язання ФГ «Млинівська чайка» не встановлено.

Обов`язок оплати поставленого товару відповідно до договору поставки №9 від 28.08.2013 року виникає у покупця після пред`явлення вимоги про таку оплату. В ході розгляду справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що дана вимога на даний час не пред`являлася. Тому, строк виконання зобов`язання ще не настав.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять підтвердження того, що за ТОВ «Агролюкс» наявна кредиторська заборгованість перед юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, а саме: Фермерським господарством «АМіЛа» в сумі 681,00 грн, ТОВ «Астрея» в сумі 4 744,00 грн, Фермерським господарством «Власюка» в сумі 3 154,50 грн, ТОВ «Дедденс-Агро» в сумі 1 373,60 грн, СФГ «Єфрафа» в сумі 239,67 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 5 150,00 грн, ПНТП «КМ-Група» в сумі 84,50 грн, ПП ОСОБА_2 в сумі 490,00 грн, ТОВ «Колос» в сумі 100,00 грн, Фермерським господарство «Колос» в сумі 2 188,72 грн, ТОВ «Петролгаз» в сумі 79,27 грн, ТДВ «Плодоросадник» в сумі 602,00 грн, ДП «Ремонтна майстерня» в сумі 36,00 грн, СТОВ «Случ» в сумі 200,76 грн, Фермерським господарством «Темп» в сумі 28,0 грн, ПСП «Україна» в сумі 84,99 грн, ПП ОСОБА_3 в сумі 138,00 грн, ПП ОСОБА_4 в сумі 124,98 грн, ПП ОСОБА_5 в сумі 4 620, 07 грн, ПП ОСОБА_6 в сумі 150,00 грн, ПАТ «Острозьке ХПП» в сумі 271,12 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що посилання відповідача на наявність у позивача кредиторської заборгованості не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Також, в ході проведення перевірки було встановлено наявність взаємовідносин між ТОВ «Агролюкс» та ФОП ОСОБА_7 , де вказано про те, що згідно наданих до перевірки документів, встановлено, що у березні 2017 року ФОП ОСОБА_7 проводив капітальний ремонт двигуна Камазу на загальну суму 63 000 грн без ПДВ. До перевірки було надано накладну №01/03 від 01.03.2017 року. Відповідно до даної накладної виконувались роботи по капітальному ремонту двигуна.

Зазначено також про те, що по бухгалтерському обліку отримані послуги відображено наступним чином: Д-т 93 «Витрати на збут» Кт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками товарів (робіт, послуг) - отримання послуг; Д-Т 79 «Фінансовий результат операційної діяльності» К-т 93 «Витрати на збут». Також ревізором-інспектором зроблено висновок про те, що підприємством безпідставно було включено до витрат на збут роботи по капітальному ремонту двигуна автомобіля, які підлягають включенню до збільшення первісної вартості основного засобу (п.п.2 п.3.1.1.1 акта перевірки).

Порядок проведення технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів регулює Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затверджене наказом Міністерства транспорту України від 30.03.1998 року №102 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1998 року за №268/2708; далі - Положення).

Відповідно до п.1.3 Положення, капітальний ремонт (КР) - ремонт, який виконується для відновлення справності та повного або близького до повного відновлення ресурсу виробу із заміною чи відновленням будь-яких частин, у тому числі базових.

Згідно із п.3.14 Положення, будь-який ремонт агрегатів належить до поточного ремонту дорожніх транспортних засобів.

П.3.15 Положення передбачено, що капітальний ремонт виконується за потреби згідно з результатами діагностики технічного стану і призначений для продовження строку експлуатації дорожніх транспортних засобів.

01.03.2017 року між ТОВ «Агролюкс» (замовник) та ФОП ОСОБА_7 (виконавець) укладено договір №01/03 на проведення технічного обслуговування та поточного ремонту транспортних засобів.

Відповідно до п.1.1 розділу 1 вказаного договору Виконавець зобов`язується виконати діагностику, технічне обслуговування та поточний ремонт транспортних засобів Замовника, а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцеві виконанні роботи на умовах даного договору.

Перелік автомобілів Замовника, що приймаються Виконавцем на проведення ремонтних робіт: Камаз 45143, 2006 р.в., д.н. НОМЕР_1 (п. 2.1 розділу 2).

Згідно із нарядом замовлення до Договору №01/03 від 01.03.2017 року на проведення технічного обслуговування та поточного ремонту транспортних засобів від 01.03.2017 року, ремонти, що підлягають виконанню на підставі проведеної діагностики зазначено поточний ремонт двигуна для забезпечення роботоздатності транспортного засобу.

За результатами виконаних робіт складено акт виконаних робіт від 01.03.2017 року, зі змісту якого видно, що поточний ремонт двигуна для забезпечення роботоздатності транспортного засобу виконаний належним чином. Вказано про те, що даний акт є підставою для оплати ремонтних робіт в сумі 63 000,00 грн.

Також, виписано накладну №01/03 від 01.03.2017 року на підставі договору №01/03 від 01.03.2017 року, в якій зазначено, що проводився капітальний ремонт двигуна. Вартість - 63 000,00 грн.

Двигун, поточний ремонт якого проводився, є складовою частиною транспортного засобу Камаз 45143 та його ремонт був необхідний для відновлення роботоздатності автомобіля і жодним чином не мав характеру поліпшення об`єкта його модифікації; модернізації; дообладнання; чи підвищення якості транспортного засобу.

З урахуванням встановлених судами обставин, колегія суддів касаційного суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що зазначення в накладній №01/03 від 01.03.2017 року про проведення капітального ремонту двигуна очевидно є помилковим, оскільки відповідно до договору на проведення технічного обслуговування та поточного ремонту транспортних засобів та акта виконаних робіт, на підставі яких було видано дану накладну, проводився саме поточний ремонт двигуна.

Таким чином, витрати на проведення технічного та поточного ремонту транспортного засобу слід відносити до складу витрат, що і було здійснено позивачем.

В акті перевірки зафіксовано, що згідно акта приймання-передачі майнового вкладу Учасника від 10.05.2016 року ТОВ «Агролюкс» в майновій формі внесло до статутного капіталу ТОВ «Агролюкс експорт Україна» наступне майно: будівлю, складські приміщення за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Великий Житин вул. Рівненська 1г , загальною площею 2095,5 кв.м. - оціночною вартістю 519386 грн.; земельну ділянку розташована на території Великожитинської сільської ради, кадастровий номер :04:016:0030, площею 0,7595 га - оціночною вартістю -109224 грн.

Вказано також про те, що передача основних засобів за оціночною вартістю обумовлена проведенням наступних операцій: згідно картки рахунку 103 «Будівля свинарника під складські приміщення» за період з 01.01.2015 року - 31.12.2017 року встановлено, що первісна вартість даної будівлі станом на 01.01.2015 року становить 4 050 108,42грн.; 31.12.2015 року підприємством проведено уцінку основного засобу «Будівля свинарника під складські приміщення» на суму 2 788 202,62 грн. В бухгалтерському обліку дана операція відображена наступним чином: 31.12.2015 року Дт 131 Кт -103 - 625 644,19 грн. (Дебетове сальдо по рах. 103 після операції 3 424 164,23грн.); 31.12.2015 року Дт 975 Кт 103 - 2 788 202,62 грн. (Дебетове сальдо по рах.103 після операції 635 961,61 грн.). Вказано про те, що дана операція вплинула на фінансовий результат в сторону зменшення та відображена в бухгалтерському обліку Дт79 Кт975-2788202,62 грн).

Зі змісту акта перевірки судами також встановлено, що контролюючим органом не взято до уваги звіт про оцінку майна від 24.12.2015 року, проведеної ТОВ «Бюро оцінки власності», що став підставою для уцінки основних засобів.

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Згідно із ч.1, 2 ,3 ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Судами встановлено, що 14.12.2015 року між оціночною компанією ТОВ «Бюро оцінки власності» та Товариством укладено договір на проведення незалежної оцінки.

Предметом даного договору були будівлі складу, загальною площею 2095,5 кв.м, що розташовані за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Великий Житин, вул. Рівненська, 1г.

Звіт про оцінку майна №ON151224-019, зареєстровано в базі Фонду Державного майна України, що підтверджується листом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській області від 07.08.2018 №11-06-03155.

Зі змісту Звіту про оцінку майна №ON151224-019 видно, що було проведено оцінку будівлі складу, загальною площею 2095,5 кв.м, що розташоване за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Великий Житин, вул. Рівненська, 1г. Метою оцінки вказано - для прийняття фінансово-майнових рішень, вид вартості, що визначалася - ринкова вартість, використані методичні підходи - порівняльний. Вказано також про те, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає, без ПДВ: 519 386 грн.

До переоцінки об`єктів основних засобів позивачем було залучено професійного оцінювача, а саме: ТОВ «Бюро оцінки власності», звіт про оцінку майна зареєстровано в базі Фонду Державного майна України.

Рецензія звіту про оцінку майна, складена Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області, є позитивною.

Крім цього, колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що відсутність первинних документів, які підтверджують оплату отриманих послуг по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Бюро оцінки власності» не може свідчити про неправомірність проведення оцінки майна та ставити під сумнів звіт про оцінку майна.

За вказаних обставин, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що висновки контролюючого органу щодо неправомірності зменшення фінансового результату до оподаткування та зниження податку на прибуток у розмірі 532 111,00 грн є помилковими.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в межах даної справи оцінка доказів судом апеляційної інстанції, на підставі яких суд встановив обставини у справі, відповідає правилам оцінки доказів, зокрема правилам оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Встановлення або визнання доведеними обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додаткова перевірка доказів відповідно до частини другої статті 341 КАС України знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків судів першої та апеляційної інстанціїй та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх