Справа № 160/15090/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Раївської сільської ради, в якій позивач просить:
1) територіальне розташування ( по старостинським округам та Раївської сільської ради) кожної з 642 земельних ділянок загальною площею 7 000, 8098 гектарів, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3777/15-18-СГ (із змінами, внесеними згідно наказу від 04 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ);
2) хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3772615-18-СГ (із змінами, внесеними згідно наказу від 04 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ), які станом на вересень 2020 року не були обтяжені іншими речовими правами (за договорами оренди, постійного користування, емфітевзису тощо);,
- зобов`язати Раївську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області подати до суду звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дня отримання копії постанови та роз`яснити, що у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови штраф у розмірі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач звернувся до Раївської сільської ради з запитом про надання інформації про територіальне розташування кожної із 642 земельних ділянок, та про те, хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками комунальної власності, які передані Раївській сільській раді у комунальну власність. Зазначає, що відповіддю, наданої Раївською сільрадою, позивачу відмовлено у наданні такої інформації. Вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними.
Ухвалою суду від 07.12.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
28.12.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача повідомив, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Вказують, що запит позивача містить прохання повідомити про статистичні дані, надання яких потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення інформації шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», таким чином, Раївська сільська рада не володіє запитуваною інформацією.
04.01.2021 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовують доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
08.09.2020 року позивач звернувся до Раївської сільської ради з запитом про надання інформації щодо стану передачі земель сільськогосподарського призначення у комунальну власність Раївської сільської ради з наданням копій документів.
Листом від 21.09.2020 року за № 11/0/13-20, позивач отримав інформацію на запит від 08.09.2020 року.
Як встановлено судом та підтверджується змістом позову, з наданої інформації, зазначеної у листі Раївської сільської ради від 21.09.2020 року, позивачу стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27.09.2018 року за №4-3772/15-18-СГ передано до Раївської сільської ради у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7023,4213га.
Акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну разом із вищезазначеним наказом слугувало підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Раївської сільської ради.
В додатку до акту вказано: кадастровий номер земельної ділянки; місце розташування земельної і ділянки; площа, га; цільове призначення; відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки.
20.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із новим запитом про інформацію, в якому просив надати інформацію про територіальне розташування (по старостинським округам Раївської сільської фади) кожної із 642 земельних ділянок, та про те, хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками комунальної власності, переданих Раївській сільській раді у комунальну власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській від 27.09.2018 року за №4-3777/15-18-СГ (зі змінами, внесеними згідно наказу від 04.01.2019 року № 4-22/15-19-СГ).
27.10.2020 року зазначена заява розглянута, заявнику підготовлена відповідь, в якій зазначено, що запит позивача містить прохання повідомити про статистичні дані, надання яких потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення інформації шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, що не підпадає під ознаки норм Закону, таким чином, сільська рада не володіє запитуваною інформацією.
На підставі зазначеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомлено про відмову в задоволенні запиту.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Частиною першою статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Частиною першою статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI 5. Уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.
До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.
З огляду на наведене, суд вказує про те, що наведені органи згідно з їхньою компетенцією зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. При цьому, вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що не запитувану позивачем інформація фактично не створено, оскільки орган місцевого самоврядування або ж його виконавчий орган є безпосереднім розпорядником такої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.02.2020 року у справі № 369/8351/16-а.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на позицію Верховного суду від 27.06.2019 року у справі №522/817/15-а, оскільки суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного суду.
Щодо заяви позивача про зобов`язання Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області подати до суду звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дня отримання копії постанови та роз`яснити, що у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови штраф у розмірі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає про таке.
Згідно із частинами першою та другою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 800/320/17.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.
При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Крім того, суд вказує, що позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилитиметься від його виконання за наслідками набрання даним рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Раївської сільської ради щодо відмови у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 20 жовтня 2020 року.
1) територіальне розташування ( по старостинським округам та Раївської сільської ради) кожної з 642 земельних ділянок загальною площею 7 000, 8098 гектарів, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3777/15-18-СГ (із змінами, внесеними згідно наказу від 04 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ);
2) хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3772615-18-СГ (із змінами, внесеними згідно наказу від 04 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ), які станом на вересень 2020 року не були обтяжені іншими речовими правами (за договорами оренди, постійного користування, емфітевзису тощо).
У задоволенні заяви про зобов`язання Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області подати до суду звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дня отримання копії постанови та роз`яснити, що у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови штраф у розмірі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський