Справа № 260/2805/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2805/20 пров. № А/857/854/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Юник А.А.,

представника відповідача Пензова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 10.11.2020 року, 15:31 год.,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 20.11.2020 року,

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Закарпатської митниці Держмитслужби (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, код ЄДРПОУ - 43337207) від 07 серпня 2020 року № 9, № 9.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами перевірки встановлено порушення п. 1 ст. 16 Протоколу 1 до Угоди, в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за декларацією інвойсом, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цією Угоди, ч. 7 ст. 36 та ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 281 Митного кодексу України, п. 190.1 ст. 190 ПК України, що діяли на момент подання до митного оформлення товару, що призвело до несплати митних платежів в повному обсязі та заниженні податкових зобов`язань.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до наказу Закарпатської митниці Держмитслужби від 06.07.2020 № 305 проведена документальна невиїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) дотримання вимог законодавства з питань митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і від оподаткування згідно митної декларації типу ІМ 40 ДЕ від 23.01.2018 № і 30/2018/000932, якою встановлено, що позивачем, за митною декларацією від 23.01.2018 № UA305130/2018/000932, здійснено митне оформлення товару сідельний тягач для перевезення напівпричепів-1шт, марка: MAN, модель TGX 18.440 4X2 BLS, номер шасі: НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна 10518 см3, потужність двигуна-324/cW, номер двигуна: 077, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2012. Бувший у використанні, за кодом згідно з УКТЗЕД , фактурною вартістю 5900 євро, заявленою декларантом за резервним методом митною вартістю 286263,21 грн. Експортер (продавець) товару - словацька компанія Replicant s.r.o. (04423 Jasov, ul. Medzevska, 96). При цьому, позивачем було подано до митного оформлення декларацію інвойс від 19.01.2018 № 2018-016 та застосовано преференційну знижену) ставку ввізного мита щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода), у розмірі 2,5%.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 21.12.2015 № 1156 Про затвердження Змін до деяких відомчих класифікаторів з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, у митній декларації зазначений код пільги (тарифної преференції) на товар, що ввозиться в Україну та походить з країн ЄС, для звільнень від сплати ввізного мита, та підтверджуючий документ преференційного походження товару:

у графі 36 митної декларації - код преференції по ввізному миту 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А Тарифний графік України до глави 1 розділу IV Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею (скасування мит) Угоди) - згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України);

у графі 44 митної декларації - код преференційного документу 7016 (Декларація- інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро - згідно Класифікатора документів).

Керуючись статтею 33 Протоколу І Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва (далі - Протокол І) до Угоди та у порядку визначеному наказом Держмитслужби України від 13.09.2010 №1050 Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товарів, Закарпатською митницею ДФС листом від 21.12.2018 року направлено запит для проведення перевірки уповноваженими органами Словаччини декларацій інвойсів, складених експортером Словацької Республіки - компанією Replicant s.r.o. (04423 Jasov, ul. Medzevska, 96) на рахунках, фактурною вартістю товарів, що не перевищує 6000 євро, в тому числі: декларацію інвойс від 19.01.2018 № 2018-016.

У відповідь на звернення Закарпатської митниці ДФС в частині перевірки декларацій інвойсів, складених на інвойсах, на адресу Закарпатської митниці ДФС листом ДФС України від 08.11.2019 №30821/7/99-99-19-04-01-17 надано відповідь уповноваженого органу Словацької Республіки від 03.09.2019 № 490351/2019-2000102/3З щодо не підтвердження достовірності й правильності (точності) складеної експортером декларації інвойсу від 19.01.2018 № 2018-016 і не підтвердження преференційного походження оформленого на адресу ФОП ОСОБА_1 товару в рамках Протоколу І до Угоди.

Так, уповноваженим органом Словацької Республіки письмово повідомлено про результати перевірки декларації інвойсу від 19.01.2018 № 2018-016, виданої експортером - словацькою компанією Replicant s.r.o. (04423 Jasov, ul. Medzevska, 96. Словаччина), a саме: Проведені нами дослідження показали, що декларації інвойси були видані компанією Replicant s.r.o., Jasov, Словацька Республіка. Оскільки експортер транспортних засобів, на які поширюються вищезазначені докази походження, не зміг подати відповідні документи, що підтверджують їхній статус походження, транспортні засоби не можуть розглядатися, як товари з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу І до Угоди про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з одного боку, та Україною з іншого боку. Перевірені інвойси не відповідають вимогам щодо точності.

Враховуючи зазначене, за результатами проведення документальної невиїзної перевірки прийнято рішення про неправомірність застосування підстав для надання (отримання) пільги і звільнення від оподаткування за преференцією 410 та сплати ввізного мита за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставки ввізного мита (2,5%), передбаченого Угодою для товарів, що імпортуються з території ЄС та мають преференційне походження, і задекларованого позивачем згідно митної декларації від 23.01.2018 № UA305130/2018/000932, та, відповідно, розраховано суму заниження податкових зобов`язань позивача на загальну суму 25,763,69 грн., в тому числі: - ввізне мито - 21 469,74 грн.; - податок на додану вартість - 4 293,95 грн.

Згідно із ст. 43 Митного Кодексу України (далі - МК України), документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 44 МК України, для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

За змістом ч. 1, 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України (ст. 278 МК України).

В силу приписів ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

За правилами ст. 281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу визначені ст. 377 МК України, за змістом якої, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог Закону України Про внесення змін до Закону України Про митний тариф України від 19.09.2013р. № 584-VII Про митний тариф України, для товарів за кодами та ставка мита складає 10 відсотків.

Згідно із вимогами п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань, у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

В силу положень п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Статтею 193 ПК України визначені розміри ставок податку, зокрема, згідно із абз. а п. 193.1 цієї статті, ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до графи 36 митної декларації позивачу при ввезенні на митну територію України транспортних засобів надано преференцію зі сплати мита (код пільги - 410) - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС визначену абзацом 1 частини 1 статті 29 глави 1 розділу IV Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, ратифікованої відповідно до Закону України № 1678-VІІ від 16.09.2014 відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.

В той же час, як зазначено вище по тексту, відповідач в ході проведення перевірки встановив, що ввезений позивачем транспортний засіб не може бути визнано такими, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Словацької Республіки від 19 січня 2018 року № 2018-016.

За змістом наведеного листа уповноваженого органу Словацької Республіки слідує, що декларації на рахунках-фактурах було видано компанією Реплікент ТОВ, Ясов, Слов`янська Республіка. Оскільки експортер товарів, на які поширюються вищезазначені докази походження, не зміг подати відповідні документи, що підтверджують їхній статус походження, транспортні засоби не можуть розглядатися, як товари з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з одного боку та Україна, з іншого боку, тому розглянуті товари не можуть вважатися продуктами походження в ЄС. Перевірені рахунки-фактури не відповідають вимогам щодо точності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведений лист уповноваженого органу Словацької Республіки є єдиним доказом для висновку контролюючого органу про відсутність права позивача на преференцію.

При цьому, колегія суддів зазначає, що лист уповноваженого органу Словацької Республіки від 19 січня 2018 року № 2018-016не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

Разом з тим, суд зауважує, що жодних документів, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Словацької Республіки до експортера за наданням доказів чи відповіді експортера, до листа не додається. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Суд звертає увагу, що переміщення товарів преференційного походження через митний кордон України регулюється Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами (далі Угода), Протоколом 1 щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва (далі Протокол 1), Митним кодексом України (далі МКУ), Положенням про митні декларації, Наказом міністерства фінансів України № 651 та іншими підзаконними актами.

В рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки, Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод (ст.14 Угоди).

Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди (Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва) (ст. 26 Угоди).

Партія товару означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі (ст.1 Протоколу 1).

Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(а) сертифікат з перевезення товару ЕUR 1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ст.16 Протоколу 1).

Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)( b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро (ч. 1 ст. 22 Протоколу 1).

Митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься затвердженим експортером, який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу (ч. 1 ст.23 Протоколу).

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (ч. 3 ст.22 Протоколу 1).

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами (ч. 4 ст. 22 Протоколу).

Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав (ч. 5 ст. 22 Протоколу).

Підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди (ст. 25 Протоколу 1).

Партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення (п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450).

Згідно з наказом міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року при митному оформленні товарів у митній декларації зазначаються:

у графі 36 Преференція - код звільнення від сплати ввізного мита 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), передбачений Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, який затверджено наказом № 1011; у графі 44 Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи - код документа про походження товару згідно з Класифікатором документів, затвердженим вищезазначеним наказом.

Суд зазначає, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару, (ст. 36 МК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що із фактичних обставин справи слідує, що концерн MAN TRUCK&BUS AG (Німеччина) є європейською компанією. Це загальновідомий факт. Інформація про цього виробника, про його місцезнаходження та місцезнаходження потужностей є відкритою у мережі Інтернет. Тому сумніви про походження даних товарів з ЄС, є безпідставними.

Крім того, згідно розшифровки ВІН-коду автомобіля, що ввозився позивачем НОМЕР_1 , вбачається, що це транспортний засіб MAN (MAN Nutzfahrzeuge AG, НОМЕР_2 )який виготовлений в Німеччині.

Суд також звертає увагу на те, що у імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі декларації інвойс. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу декларації інвойс і правдивість інформації, що в ній зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).

Вірними є висновки суду першої інстанції, що позаяк, декларації та інвойс є офіційними документами у відповідності до яких настають чітко визначені законом юридичні наслідки, то такі документи потребують встановлення їх у відповідності до закону не чинними, підробленими, недійсними чи ін. Допоки ж такі документи чи інформація в них не визнані уповноваженими органами чи судом не законними, до них застосовується презумпція правомірності.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі № 260/2805/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.