Справа № 128/3105/20
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3105/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Кобенді Ю.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового 2 роти 1 батальйону поліцейського Проценка Миколи Ігоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

13.11.2020 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтовує тим, що відповідачем на підставі постанови серії ЕАМ №3408550 від 09.11.2020 по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2020 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП, яка відповідачем мотивована тим, що 09.11.2020 о 22.01 год. він по вул. Київська, 164 в м. Вінниця, керував транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів.

Зазначає, що відносно нього працівником поліції винесено оскаржувану постанову за нібито за керування транспортним засобом із неосвітленими номерними знаками, що не відповідає дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом, а лише перебував у припаркованому автомобілі, хоча і має посвідчення водія.

Зазначає, що відповідачем в постанові вказано, що він керував транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відставні 20 метрів.Однак, доказу того, що номерний знак у припаркованому автомобілі неосвітлений та символи не було видно на відстані 20 метрів працівником поліції до постанови не надано, про що зазначено у пункті 7 оскаржуваної постанови.

Вказує, що відповідачем не надано заміру відстані до автомобіля (20 метрів), не зазначено жодної обставини про те, чи взагалі проводився замір відстані.Крім того, вважає що відповідач і не мав права проводити такий замір, оскільки він не має відповідних знань, необхідних для проведення заміру (не є експертом), можливо працівник поліції просто недобачає.

Зазначає, що однією із підстав для скасування оскаржуваної постанови є те, що йому не було роз`яснено його права та відхилено клопотання про надання можливості скористатися правничою професійною правовою допомогою адвоката при розгляді справи, чим порушено його права.

Також позивач вказує, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на будь-який відеозапис або прилад на який проводилася фіксація події, в той час, як ч.3 ст. 283 КУпАП чітко передбачає імперативний обов`язок щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому згідно ст. 74 КАС України такий відеозапис не може вважатися належним до допустимим доказом.

Зазначає, що єдиним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч. 6 ст.121 КУпАП. Дана постанова є саме предметом спору, а тому не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Вважає, що відповідачем, не доведено факт вчинення ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП, просить суд, провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а вищевказану постанову скасувати.

30.11.2020, через канцелярію суду, від представника відповідача Липовської Н.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що під час патрулювання 09.11.2020 в м. Вінниці по вул. Київська, 164, поліцейським роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Проценком М.І. було зупинено автомобіль «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з технічною несправністю, а саме не освітлювався задній номерний знак в темний час доби, своїми діями водій порушив п.2.9 в)ПДР України. Зазначає, що встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАМ №3408550 за ч.6 ст. 121 КУпАП. Вказує, що позивач у позові зазначає, що йому не було надано доказ того, що його номер не освітлювався, але відповідно до відео з нагрудної боді-камери поліцейського № 342000065, орієнтовно о 22.05 год. водій визнав, що освітлення номерного знаку не працювало та намагався усунути технічну несправність на місці. Зазначає, з посиланням на п.2.9 (в) ПДР України, що водієві забороняється керувати транспортним засобам, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака) або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, представник відповідача зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, а тому в інспектора не було необхідності дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку та надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Вважає, що процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення.

Вказує, що главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що відповідач мав усі законні підстави для винесення постанови та розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, тому за результатами розгляду справи ним було винесено постанову про застосування адміністративного стягнення штрафу в розмірі 170 грн.

Вважає, що розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно- правовими актами, а тому спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Просить суд відмовити у задоволенні позову, справу розглянути у відсутність відповідача.

03.12.2020 та 11.12.2020 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він вказує, що він визнав, що номер у транспортного засобу не підсвічувався, коли двигун автомобіля не працював, а це є загальновідомим фактом. Щодо відеозапису, який наданий представником відповідача до суду, то вбачається, що він не суцільний, а складається із фрагментів і на жодному відеозаписі не зафіксовано керування ним даним транспортним засобом, а лише зафіксовано розмову між позивачем та відповідачем.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового 2 роти 1 батальйону поліцейського Проценка М.І. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху. (а.с.27).

19.11.2020 Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2020 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у даній справі (а.с.32).

21.01.2021 у судове засідання позивач не з`явився, попередньо за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився по невідомим причинам.

З урахування наявної заяви позивача та відзиву на позов, поданого представником відповідача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є не обґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволенні, виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3408550 від 09.11.2020, судом установлено, що 09.11.2020 о 22.01 год. в м. Вінниця по вул. Київська, 164, позивач- водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , з неосвітленим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а.с.34).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно п. 2.9 « в» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Відповідно до ч.6 ст. 121 КУпАП, передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі№ 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом установлено, що на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення ЕАМ №3408550 від 09.11.2020 представником позивача суду було надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позов.

На даних відеозаписах зафіксовано обставини події, зокрема з відеозапису DSJX300008AB0008 від 09.11.2020, 22:05:06судом установлено, що працівники поліції повідомили водія, що в нього не освітлюється номерний знак, на що водій повідомив, що йому про це відомо. Після чого, водій ( позивач) вийшов із транспортного засобу, попрямував до номерного знаку, спробував самостійно усунути несправність, після чого повідомив працівників поліції, що не оспорює той факт, що номерний знак не освітлюється.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що він безпосередньо не керував транспортним засобом, а лише перебував в ньому; двигун автомобіля не було увімкнено, а тому підсвітка номерного знаку не працювала, не знайшли свого підтвердження, згідно з вказаним вище відеозаписом, оскільки з відеозапису вбачається, що, в той момент, коли працівник поліції показував ОСОБА_1 номерний знак, задні габаритні ліхтарі світилися, в свою чергу а підсвітка номерного знаку не працювала. Тобто, відеозапис, який міститься в матеріалах справи , містить дані на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів у спростування даного доказу, позивачем суду не надано.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Судом установлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а відповідачем при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК №3408550 від 09.11.2020 є правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою , а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 241 - 246, 286 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області, протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Б. Саєнко