Справа № 540/333/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/333/20
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 15 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 20 жовтня 2016 року по 25 липня 2019 року в сумі 1546,81 грн.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказала, що відповідачем вже були нараховані штрафні санкції та пеню за період з 21 листопада 2014 року по 24 вересень 2018 року на суму 2449,92 грн., яка була сплачена позивачем в повному обсязі. Таким чином, штрафні санкції у спірному рішенні захоплюють у тому числі період з 20 жовтня 2016 року по 24 вересня 2018 року, який вже містився в раніше винесеному рішенні. Позивач наголошує на тому, що всі подальші оплати ЄСВ здійснювалися своєчасно та в повному обсязі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 15 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, податковий орган вказав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_1 є платником єдиного внеску не лише як фізична особа-підприємець, згідно вимог п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI), а й як роботодавець фізична особа-підприємець, яка використовує працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором, згідно вимог п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону.

Також скаржник посилався на неврахування судом того, що кожна категорія платників має свій символ звітності, що відповідає коду класифікації доходів бюджету.

Так, скаржник вказав, що оскаржуване рішення від 15 січня 2020 року № прийнято за несвоєчасну сплату єдиного внеску за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність). Тобто штраф застосовано за неналежне виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску до позивача, як фізичної особи-підприємця.

В той же час рішення від 02 травня 2019 року № прийнято за несвоєчасну сплату єдиного внеску за кодом класифікації доходів бюджету 71010000 (єдиний внесок, нарахований робітникам на суми заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності). Тобто, штраф застосовано за неналежне виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску до позивача, як роботодавця - фізичної особи-підприємця.

Разом з тим, апелянт не заперечує, що дійсно, квитанціями про сплату єдиного внеску підтверджується факт сплати деяких зобов`язань з єдиного внеску, проте судом не враховано, що така сплата відбувалася з порушенням встановлених строків та не у повному обсязі, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафу та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Суми сплачених, згідно перелічених судом платіжних доручень, враховані та належним чином відображені в інтегрованій картці позивача зі сплати єдиного внеску (код бюджетної класифікації 71040000).

26 січня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу за яким позивач погоджується з рішенням суду першої інстанції, та вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, позивач вказала, що всупереч п.3, 4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №449 від 20 квітня 2015 року (далі-Інструкція №449), жодної вимоги щодо сплати недоїмки у встановлені законодавством строк від податкового органу не отримувала аж до серпня 2018 року, в тому числі і повідомлення про нарахування пені і штрафів.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа - підприємець за номером 0001459 від 16 листопада 2010 року та взята на облік до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севатополі, Херсонське управління, Каланчацька ДПІ, як платник єдиного внеску.

15 січня 2020 року Головним управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосований штраф у розмірі 1416,64 грн., за період з 20 жовтня 2016 року по 25 липня 2019 року, та нарахована пеня у розмірі 130,17 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що до позивачки вже застосовувалась відповідальність щодо несплати (неперахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, в тому числі за період з 20 жовтня 2016 року по 25 липня 2019 року, за рішенням від 02 травня 2019 року №, за яким, згідно відомостей зворотного боку облікової картки платника, визначені суми штрафних санкцій та пені були сплачені позивачем в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом №2464-VI.

Згідно зі статтею 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В пунктах 3 і 10 частини першої цієї статті розкрито поняття застрахованої особи як фізичної особи, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, а страхувальників як роботодавців та інших осіб, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До платників єдиного внеску включено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої цієї ж статті).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України ''Про оплату праці'', та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Виходячи із положень абзацу 1 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (ч.10 ст.9 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п.6 ст.1 Закону №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 10 ст.25 Закону №2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно із п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч.14 ст.25 Закону №2464-VI).

Підпунктом 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449, передбачено, що при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску рішенням № від 02 травня 2019 року до позивачки вже застосовувався штраф у розмірі 2117,74 грн. та пеня у розмірі 324,93 грн. за період з 21 листопада 2014 по 24 вересня 2018 року.

Разом з тим, штрафні санкції та пеня у спірному рішенні від 15 січня 2020 року № захоплюють у тому числі період з 20 жовтня 2016 року по 24 вересня 2018 року, який вже містився в раніше винесеному рішенні № від 02 травня 2019 року, та які, згідно відомостей зворотної сторони облікової картки платника, позивачем вже були сплачені в повному обсязі, оскільки починаючи з травня 2019 року за позивачем обліковується переплата.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення № від 15 січня 2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 20 жовтня 2016 року по 25 липня 2019 року в сумі 1546,81 грн., оскільки позивачкою вже понесено відповідальність за вказані дії шляхом сплати в повному обсязі штрафних санкцій та пені за рішенням № від 02 травня 2019 року.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що рішення № було прийнято за несвоєчасну сплату єдиного внеску за кодом класифікації доходів бюджету 71010000 (єдиний внесок, нарахований робітникам на суму заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності), колегія суддів вважає спростованими судом першої інстанції за висновками якого, санкції зазначені у рішенні застосовувались до позивача "…за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування…". Інших посилань на конкретний код класифікації доходів бюджету досліджене рішення не містить.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 18.02.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.