Справа № 243/10365/20
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Справа№243/10365/20

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла адміністративна справа за позовом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Сірика С. В. щодо накладення штрафу на Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Сірика С. В. про накладення штрафу від 09.11.2020 ВП № 63102912 у розмірі 10200 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем отримано спірну постанову про накладення штрафу та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання, однак не виконується з поважних причин, а саме, через відсутність кошторисних призначень на виплату нарахованої державної допомоги. Також позивач зазначає, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі не виконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до вимог статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. У зв`язку з викладеним постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не було виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього. Проте, виплата нарахованої допомоги не здійснення позивачем у зв`язку з відсутністю коштів, оскільки вони не є власністю Управління та не знаходяться на його рахунках. Посилаючись на наведені обставини, позивач вважає що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності грошових коштів у Управління, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Оскільки, у Управління були поважні причини невиконання судового рішення, то постанова про накладення штрафу є передчасною.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в якому зазначив, що у Слов`янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 63102912, щодо примусового виконання виконавчого листа № 6/243/29/2020 від 15.09.2020 року у якому зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії і інваліду ІІ групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі передбаченому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007 та 2009 роки, виходячи із встановлених розмірів мінімальних заробітних плат на час проведення виплат. Відповідач зазначив, що 29.04.2020 на підставі вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем Винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постанову направлено на адресу боржника. Також, згідно отриманої відповіді від Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради виконання судових рішень щодо виплати сум допомоги на оздоровлення у збільшених розмірах можливе лише на підставі «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011. Зазначені виплати фінансово не забезпечені, видатки на виконання судових рішення минулих років в Держбюджеті не передбачено, а фінансові призначення у паспортах бюджетних програм на поточний рік відсутні. 21.10.2020 року керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. 09.11.2020 року керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним повторно виконавцем винесено спірну постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. На підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 України «Про виконавче провадження», 10.11 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також відповідач зазначає, що протягом тривалого часу відповідачем не виконується рішення суду, не дивлячись на те що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством, заходів примусового виконання рішення. Виходячи з наведеного просив суд відмовити у задоволені позову.

На підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року, про передачу адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю), 19 січня 2021 року матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року, матеріали зазначеного позову були передані на розгляд судді Христофорова А.Б.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст.ст.160, 161 КАС України, суд своєю ухвалою від 22 січня 2021 року, залишив його без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків заяви.

08 лютого 2021 року недоліки позову позивачем усунені.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 лютого 2021року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились.

Сторонами до суду подані клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом № 731-IX, або заяв про поновлення процесуальних строків, встановлених нормами КАС України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або заяв про продовження процесуальних строків, встановлених судом, з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від учасників справи до суду не надходило.

Враховуючи положення ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

15 вересня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області видано дублікат виконавчого листа № 6/243/29/2020 щодо здійснення перерахунку і виплати з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії і інваліду ІІ групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі передбаченому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007 та 2009 роки, виходячи із встановлених розмірів мінімальних заробітних плат на час проведення виплат (а. с. 43).

24.09.2020 року старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63102912 з примусового виконання виконавчого листа № 6/243/29/2020 (а. с. 45).

Листом від 01.10.2020 року № 08-70/3968 УПСЗН Слов`янської міської ради повідомлено старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо виконання постанови (ВП № 63102912) виконавчий лист № 6/243/29/2020 виданого 15.09.2020 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради у відповідності зі ст.48 Закону України «Про статус та соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити перерахунок і виплату з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007-2009 роки, про наступне, а саме виконання судових рішень щодо виплати сум можливе лише на підставі Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011. Зазначені виплати фінансово не забезпечені, видатки на виконання судових рішень по виплатам минулих років в Держбюджеті не передбачено, а фінансові призначення у паспортах бюджетних програм на поточний рік відсутні (а. с. 44).

21.10.2020 року старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена постанова про накладення на УПСЗН Слов`янської міської ради за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, штраф у сумі 5100 грн. (а. с. 46).

09.11.2020 року старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена спірна постанова про накладення на УПСЗН Слов`янської міської ради за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, штраф у сумі 10200 грн., яка була отримана позивачем 19.11.2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а. с. 47).

У поданому до суду 15 лютого 2021 року клопотанні позивачем повідомлено, що рішенням суду від 04 лютого 2021 року постанова про накладення штрафу в сумі 5100 грн. була скасована.

За даними Єдиного Державного реєстру також вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року по справі № 243/9654/20 визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.10.2020 ВП № 63102912 про накладення на Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради штрафу у розмірі 5100,00 грн.

У поданій до суду довідці-повідомленні, позивачем зазначено, що виконання судових рішень щодо виплати сум можливе лише на підставі Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року. Зазначені виплати фінансово не забезпечені, видатків на виконання судових рішень щодо соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в Державному бюджеті не передбачено.

Як вбачається з доданих до вищевказаної довідки-повідомлення Кошторису на 2020 рік, плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2020 рік, та звіту про виплату компенсації, допомоги та надання пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, «7ВК» (форма №1), останні не містять видатків та кредитування державного бюджету на програмну класифікацію 2501200 Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а. с. 55-69).

Не погодившись з постановою про накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення, на суму 10200,00 грн. від 09 листопада 2020 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців, що передбачено ч.1 ст.2 Закону №1404.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону №1404 установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст.18 Закону №1404 на виконавця покладений обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець, крім іншого, має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст.18 Закону №1404).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентований ст.63 Закону №1404.

Так, відповідно до ч.1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404 виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії встановлена ст.75 Закону №1404.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч.2 ст.75 Закону №1404 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Таким чином, на час прийняття виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними можуть визнаватися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №420/70/19.

Отже, самого лише факту повного або часткового невиконання виконавчого документа (в даному випадку рішення суду) недостатньо для притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу.

Виконавець повноважний застосувати до божника штраф на підставі ст.75 Закону №1404 лише за умови, що відсутні поважні причини, які унеможливили або ускладнили виконання.

Суд зауважує, що джерелом фінансування разової грошової допомоги учасникам бойових дій є кошти Державного бюджету України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, регулюються Бюджетним кодексом України (ч.1 ст.1 Бюджетного кодексу України).

Крім іншого, до основних принципів побудови бюджетної системи України належать принцип збалансованості, який передбачає, що повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період (п.2 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України), а також принцип цільового використання бюджетних коштів, згідно з яким бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями (п.8 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, зокрема, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань (п.20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України), нецільове використання бюджетних коштів (п.24 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України), здійснення видатків, які відповідно до цього Кодексу мають проводитися з іншого бюджету (п.28 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України), здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України (п.29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України).

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про накладення штрафу належать до відповідальності за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, в редакції Закону України № 2417-VIII від 15 травня 2018 року (далі - Закон № 1404-VIII), особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14, від 21 серпня 2019 року у справі №754/3105/17, від 07 листопада 2019 року у справі №420/70/19.

З представлених сторонами наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що Кошторисом затвердженим на 2020 рік для бюджетної установи Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, планом асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2020 рік, та звітом про виплату компенсації, допомоги та надання пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, «7ВК» (форма №1), не передбачено видатків та кредитування державного бюджету на програмну класифікацію 2501200 Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права, суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині здійснення перерахунку і виплати з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії і інваліду ІІ групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі передбаченому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007 та 2009 роки, виходячи із встановлених розмірів мінімальних заробітних плат на час проведення виплат за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Частина 5 ст. 242 КАС України покладає на суд обов`язок при виборів і застосування норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що дійсно, рішення суду в частині здійснення перерахунку і виплати з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії і інваліду III групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі передбаченому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007 та 2009 роки, виходячи із встановлених розмірів мінімальних заробітних плат на час проведення виплат наразі є невиконаним боржником.

Проте, причиною невиконання рішення суду в цій частині є відсутність в Управління бюджетного фінансування на виконання судових рішень та здійснення виплат державної соціальної допомоги.

Застосувавши до спірних правовідносин ст. 75 Закону №1404, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що невиконання Управлінням рішення суду не може вважатись таким, що допущено без поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши постанову про накладення штрафу від 09.11.2020 року, як рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що вона не відповідає критеріям, визначеним п.п.1,3 ч.2 ст. 2 КАС України.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що постанова відповідача про накладення штрафу постановлена за відсутності підстав, визначених ч.1 ст.75 Закону №1404.

Отже, за встановлених у цій справі обставин в межах спірних правовідносин, суд доходить висновку про те, що прийняття спірної постанови ВП №631029112 від 09.11.2020 року про накладення на позивача штрафу за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, відповідачем було вчинено без оцінки причин цього невиконання. Разом з тим, як зазначалося вище, згідно з усталеною практикою, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404 (постанова Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі № 821/1568/16).

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач документально підтвердив судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн., про що свідчить платіжне доручення від 04 лютого 2021 року №26 (а. с. 18).

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, буд. 40) до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 44), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09.11.2020 року ВП № 63102912 про накладення на Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 44) на користь Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, буд. 40) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено та підписано 19 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 295 КАС України а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров