Справа № 9901/857/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2021 року

Київ

справа №9901/857/18

адміністративне провадження №П/9901/857/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Калініна О.С.,

представника позивача - Мартиненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/857/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

31 жовтня 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), в якому позивач просить Суд: визнати протиправними дії ВККС щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту, та зобов`язати Комісію завершити оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту; визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 01 жовтня 2018 року №1794/ко-18 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді Львівського апеляційного господарського суду; стягнути з Комісії судовий збір, що був сплачений при подачі позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2018 року для розгляду справи № 9901/857/18 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Гончарова І.А., судді: Бившева Л.І., Олендер І.Я., Пасічник С.С., Ханова Р.Ф.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оцінювання відповідності судді займаній посаді відбувається не на підставі закону, оскільки Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено ані процедури, ані порядку такого виду оцінювання суддів, а врегульовано виключно питання кваліфікаційного оцінювання щодо здатності судді здійснювати правосуддя, а не відповідати посаді.

Посилається на те, що проведення будь-якого оцінювання судді з подальшим можливим звільненням її з посади не відповідає європейським стандартам, а тому дії, вчинені суб`єктом владних повноважень для проведення такого оцінювання, є протиправними та не повинні спричиняти негативні наслідки для особи. ОСОБА_1 зазначає, що закон, надавши необмежені дискреційні повноваження ВККС щодо можливості виставлення будь-яких оцінок за критерії професійної етики та доброчесності без необхідності їх обґрунтування, порушив принцип верховенства права.

Позивач вважає, що ВККС порушено вимоги щодо формування та ведення її досьє, що позбавило ОСОБА_1 права на здійснення оцінювання таких її показників професійної компетенції як ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді та діяльність щодо підвищення фахового рівня, що в результаті позбавило останню права отримати ще 90 балів за цими показниками. Крім того позивач вказує, що в оскаржуваному рішенні відповідача відсутня інформація щодо оцінок вищезазначених показників критеріїв професійної компетенції ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 17 грудня 2018 року об 11:00 год.

27 листопада 2018 року від ВККС надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що за результатами кваліфікаційного оцінювання позивач набрала 596,8 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв. За цих обставин Комісія дійшла висновку, що суддя Львівського апеляційного господарського суду ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, та правомірно прийняла оскаржуване рішення від 01 жовтня 2018 року за №1794/ко-18.

ВККС зазначає, що прийняття Комісією рішення про відповідність або невідповідність судді займаній посаді є законним результатом кваліфікаційного оцінювання, його підсумком. Відповідне рішення ухвалюється Комісією після проходження суддею встановленої законом процедури кваліфікаційного оцінювання та усіх його етапів (складення іспиту, дослідження досьє та проведення співбесіди). Вказує про безпідставність тверджень позивача щодо порушення Комісією вимог щодо формування та ведення її досьє, оскільки позивач ознайомлювалась зі своїм суддівським досьє перед проведенням співбесіди, однак до Комісії з питанням щодо внесення змін, доповнень або уточнень до інформації (документів, матеріалів), що міститься в її суддівському досьє, не зверталася.

Також відповідач зазначає, що в оскаржуваному рішенні міститься інформація про кількість балів, які позивач набрала по кожному з визначених законом критеріїв. Вмотивованість кожного критерію при прийнятті рішення ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні членами Комісії всіх показників кваліфікаційного оцінювання з точки зору достатності та взаємозв`язку і оцінюється за їх внутрішнім переконанням. Зазначений спосіб реалізації владних управлінських функцій відповідає меті кваліфікаційного оцінювання і повноваженням ВККС. Жоден інший суб`єкт чи орган не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, щодо оцінювання суддів у межах проведення процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді.

У судовому засіданні 17 грудня 2018 року представником позивача ОСОБА_1 - Кравецем Р.Ю. заявлено відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: Гончаровій І.А., Бившевій Л.І., Олендеру І.Я., Пасічник С.С., Хановій Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року визнано відвід необґрунтованим та передано заяви представника позивача ОСОБА_1 - Кравця Р.Ю. про відвід колегії суддів до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України для розгляду заяв. Зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід складу суду іншим суддею.

Ухвалами Верховного Суду від 18 грудня 2018 року та від 19 грудня 2018 року у задоволенні заяв представника позивача ОСОБА_1 - Кравця Р.Ю. про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року поновлено провадження в адміністративній справі №9901/857/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25 лютого 2019 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 25 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Кравця Р.Ю. про витребування документів, витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію суддівського досьє ОСОБА_1 та оголошено перерву у справі до 01 квітня 2019 року о 12:30 год.

У судовому засіданні 01 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - Кравець Р.Ю. просив оголосити перерву для ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання представника задоволено, оголошено перерву у справі до 27 травня 2019 року о 14:00.

У судовому засіданні 27 травня 2019 року оголошено перерву до 24 червня 2019 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 24 червня 2019 року представник позивача заявив відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі: Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року визнано відвід необґрунтованим. Передано заяви позивача про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі: Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства для розгляду заяв та зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід складу суду іншим суддею.

Ухвалами Верховного Суду від 27 червня 2019 року, від 01 липня 2019 року та від 02 липня 2019 року у задоволенні заяв про відвід суддів Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 09 вересня 2019 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 09 вересня 2019 року представник позивач ОСОБА_1 - Кравець Р.Ю. заявив клопотання про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі: Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року визнано відвід необґрунтованим. Зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід складу суду іншим суддею. Передано заяви представника позивача про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі: Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. для вирішення питання про відвід до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалами Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, від 11 вересня 2019 року та від 12 вересня 2019 року у задоволенні заяв про відвід суддів Гончарової І.А., Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 04 листопада 2019 року 12:30 год.

У судовому засіданні 04 листопада 2019 року у справі оголошено перерву до 25 листопада 2019 року о 12:30 год.

22 листопада 2019 року справу, призначену на 25 листопада 2019 року о 12:30 год., знято з розгляду у зв`язку з перебуванням суддів у відпустці. Наступний розгляд справи призначено на 20 січня 2020 року о 12:30 год.

27 грудня 2019 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 20 січня 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися.

У подальшому розгляд справи було призначено на 13 липня 2017 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 13 липня 2020 року у справі оголошено перерву до 21 вересня 2020 року о 12 год. 30 хв.

Справу №9901/857/18, призначену до розгляду на 21 вересня 2020 року о 12 год. 30 хв., знято з розгляду. Наступний розгляду справи призначено на 05 жовтня 2020 року 0 12 год. 30 хв.

01 жовтня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, 02 жовтня 2010 року здійснено повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2020 року для розгляду справи № 9901/857/18 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Гончарова І.А., судді: Бившева Л.І., Олендер І.Я., Шипуліна Т.М., Ханова Р.Ф.

05 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 02 листопада 2020 року о 14:00.

02 листопада 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 07 грудня 2020 року о 14 год. 00 хв./

У подальшому розгляд справи №П/9901/857/18 відкладено на 15 лютого 2021 року о 14 год. 00 хв.

09 лютого 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача - Кравця Р.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні у справі №9901/857/18 (адміністративне провадження №П/9901/857/18), призначеній на 15 лютого 2021 року о 14 год. 00 хв., у режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 квітня 2020 року №196.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 із займаної посади проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29 жовтня 2020 року для розгляду справи № 9901/857/18 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Гончарова І.А., судді: Бившева Л.І., Олендер І.Я., Хохуляк В.В., Ханова Р.Ф.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14 жовтня 2002 року Указом Президента України №926/2002 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Шевченківського районного суду м. Львова строком на п`ять років.

17 листопада 2011 року постановою Верховної Ради України №4048-VI ОСОБА_1 безстроково обрано на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду.

Рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання 1790 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, судді Львівського апеляційного господарського суду ОСОБА_1

25 травня 2018 року ВККС прийняла рішення №118/зп-18, яким призначено тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.

Позивач склала анонімне письмове тестування, за результатами якого набрала 82,2 бала. За результатами виконаного практичного завдання позивач набрала 69 балів. На етапі складення іспиту суддя загалом набрала 151,8 бала.

Позивач пройшла тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Рішенням Комісії від 07 березня 2018 року за № 48/зп-18 позивача допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

11 липня та 10 жовтня 2018 року Комісією проведено співбесіду із суддею ОСОБА_1 , під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє.

За критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) суддя набрала 314,8 бала, за критерієм професійної етики та доброчесності - 155 балів та 127 балів відповідно.

01 жовтня 2018 року оскаржуваним рішенням за №1794/ко-18 визначено, що суддя Львівського апеляційного господарського суду ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 596,8 бала; визнано позивача такою, що не відповідає займаній посаді; внесено до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Львівського апеляційного господарського суду ОСОБА_1 .

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що за результатами кваліфікаційного оцінювання позивач набрала 596,8 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2019 року за №2749/0/15-19 відмовлено у задоволенні подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду на підставі підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА І ОЦІНКА СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) установлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону №1402-VIII встановлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 83 Закону №1402-VIII порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

На виконання вимог цього Закону, рішенням ВККСУ від 03 листопада 2016 року за №143/зп-16, затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення №143/зп-16), а рішенням Комісії від 04 листопада 2016 року за №144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (Порядок №144/зп-16).

Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення №143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом №1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Пунктами 10 та 11 розділу V Положення №143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.

Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.

У частині першій статті 85 Закону №1402-VIII встановлено, що кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Згідно із частиною другою статті 85 Закону №1402-VIII іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Вища кваліфікаційна комісія суддів України у пленарному складі може переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання. Вища кваліфікаційна комісія суддів України зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 88 Закону Закону №1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції Вищої ради правосуддя.

Тобто вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Частинами сьомою та восьмою статті 101 Закону №1402-VIII встановлено, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом. Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Водночас рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС.

З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

ВРП може ухвалити рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді з посади. В цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання Верховний Суд вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.

Ураховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці Європейського суду з прав людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП.

У цій справі предметом розгляду є рішення відповідача, в якому Комісія, окрім іншого, висловила рекомендацію звільнити позивача з посади судді у зв`язку із встановленою невідповідністю займаній посаді та дії Комісії щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту. Тобто фактично позивач оскаржує рішення ВККС від 01 жовтня 2018 року за №1794/ко-18 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді Львівського апеляційного господарського суду та дотримання Комісією встановленої законом процедури під час кваліфікаційного оцінювання позивача.

Крім того, як зазначалося вище, рішенням ВРП від 15 жовтня 2019 року № 2749/0/15-19 відмовлено у задоволенні подання ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду на підставі підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України через невмотивованість рішення Комісії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити у широкому розумінні у світлі частини третьої статті 124 Конституції України, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що провадження у цій справі треба закрити.

У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого самого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №9901/637/18.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд не вбачає такої потреби у цій справі з огляду на те, що підставами для закриття провадження у даному випадку слугувало не тільки порушення правил предметної підсудності, а й передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір, та фактичною втратою у подальшому юридичного значення оскаржуваних дій та рішення Комісії.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 22, 241-243, 248, 250, 256, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01 жовтня 2018 року №1794/ко-18 - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2021 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.А. Гончарова

Л.І. Бившева

І.Я.Олендер

В.В. Хохуляк

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду