Справа № 328/266/21
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

328/266/21
19.02.2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л, за участю секретаря судового засідання Шпітько Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Токмак справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням, визнання противоправною бездіяльності відповідача при виконанні судового рішення,

в с т а н о в и в:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням, визнання протиправною бездіяльності відповідача при виконанні судового рішення, в якому просить відкрити провадження по справі в порядку письмового провадження, звільнивши позивача від сплати судового збору в силу дії п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір»; визнати протиправним повідомлення відповідача № 64143820/20.1/3 від 15.01.2021 і скасувати його; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом встановлення строку на подання звіту про виконання рішення; зобов`язати відповідача відкрити виконавче провадження по виконанню судового рішення у справі №2-а-3497/2011; стягнути з відповідача в якості відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням суму еквівалентну 311,40 євро за офіційним курсом НБУ станом на день виплати; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 вересня 2011 року постановою Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 2-а-3497/2011 зобов`язано ГУПСЗН Запорізької обласної державної адміністрації (пізніше перейменований на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Постанова набрала законної сили 19.06.2013 і 10.09.2013 видано виконавчий лист, який неодноразово надсилався до органів ДВС для виконання. Згідно з листом боржника на виконання цього судового рішення нараховано до виплати 3360 грн. Станом на день прийняття судом постанови за офіційним курсом НБУ курс 1 євро до гривні складав 10,7898. До сплати боржником нараховано 3360 грн. Отже в еквівалентному розмірі заборгованість склала 311,40 євро. Вважає справедливою позицію, коли сума боргу має бути відшкодованою в такому ж адекватному, рівноцінному, співмірному розмірі.

04 січня 2021 року відповідачу надіслано заяву про прийняття до примусового виконання судового рішення та оригінал виконавчого листа. Але, 15.01.2021 старший державний виконавець Григорян О.Г. повідомила про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання посилаючись на п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», яке позивач отримав 25 січня 2021 року.

Відповідач тривалий час не виконує судове рішення і чинить перешкоди по виконанню за надуманими підставами. Підставою для повернення відповідач вважає те, що виконавчий лист надіслано до неналежного органу виконавчої служби (п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»). Позивач вважає, що відповідач виявив свою протиправну дію, приймаючи оскаржуваний акт.

Протиправними діями (протиправною бездіяльністю) стягувачу завдано матеріальної шкоди фактично в розмірі не отриманих коштів (в даному разі 311,40 євро за курсом НБУ станом на день виплати).

Відповідач, повертаючи виконавчий лист без прийняття до виконання, посилається на те, що відповідно до положень Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, рішення суду або/та виконавчий лист необхідно подати до Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з відповідною заявою та копіями документів.

Однак, це суперечить Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, відповідно до п.п.3, 4 якої:

Органами державної виконавчої служби є:

департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Боржник Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації є органом держаної влади та структурним підрозділом Запорізької обласної державної адміністрації.

Тому, позивача вважає, що виконавчий лист № 2-а-3497/2011 підлягає виконанню саме відповідачем по справі.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статей 268,269, 287 КАС України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року постановою Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 2-а-3497/2011 відповідач ГУПСЗН Запорізької обласної державної адміністрації (пізніше перейменований на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) зобов`язаний здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми».

На підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 постанова набрала законної сили і 10.09.2013 видано виконавчий лист.

В січні 2021 року на виконання до відділу надійшла заява стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013, разом із оригіналом виконавчого листа.

За виконавчим листом №2-а-3497/2011 від 10.09.2013, виданим Токмацьким районним судом Запорізької області, боржником виступає Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (код 03193005).

15.01.2021 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відповідно до положень ч.3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п.3, 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Боржником за виконавчим листом № 2-а-3497/2011 від 10.09.2013 є Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, який є структурним підрозділом Запорізької обласної державної адміністрації, а тому виконання рішення суду, за яким він є боржником підвідомче саме відповідачу - відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що визначено у п.4 розділу І Інструкції №512/5.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач відзив на позов не надав, не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийняття ним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, суд встановив, що рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є протиправним та підлягає скасуванню, а право стягувача на виконання остаточного судового рішення підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача в якості відшкодування за протиправні дії суму, еквівалентну 311,40 євро, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що стягнута сума на виконання судового рішення знецінилась.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 5 статті 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача суму стягнуту за судовим рішенням в перерахунку на іноземну валюту, а саме 311,40 євро, що суперечить засадам відшкодування шкоди, визначеним ст.1167, 1174 ЦК України. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують факт спричинення йому шкоди.

Обґрунтування позивачем підстав для відшкодування шкоди тривалим невиконанням судового рішення судом не може бути прийнято до уваги, оскільки позивачем не оскаржується бездіяльність відповідача щодо тривалого невиконання судового рішення.

Предметом позову в цьому випадку є конкретна дія з повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає шкода, завдання конкретними діями (рішенням) відповідача із повернення виконавчого документа.

Відповідно, судом не встановлено правових підстав вважати, що повідомленням про повернення виконавчого документу без виконання або такими діями з повернення виконавчого документу позивачу завдана шкода в розмірі, еквівалентному 311,40 євро.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у частині стягнення шкоди.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вказана вимога належить до дискреційних повноважень суду при судовому контролі за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Враховуючи, що відповідача зобов`язано відкрити виконавче провадження, зобов`язання його подати звіт про виконання судового рішення є недоцільним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач є учасником бойових дій і, відповідно до п.13 ст.5 Закону №3674-VI, звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 гривень за одну задоволену вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.5-9, 72, 77, 90, 241-246, 250, 268, 271, 272, 287 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням, визнання противоправною бездіяльності відповідача при виконанні судового рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни № 64143820/20.1/3 від 15.01.2021 та скасувати його.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, боржник Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації ().

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: вулиця Городецького, будинок 13, м. Київ) у дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місце знаходження: 01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13, .

Суддя