Справа № 140/11903/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11903/20 пров. № А/857/14752/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року, головуючий суддя Димарчук Т.М., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач ТзОВ "ПАККО Холдинг" звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.06.2020 року №Ю-672-48, зобов`язати зарахувати кошти в сумі 125 437,22 грн, які сплачено в рахунок сплати єдиного внеску за період з 09.09.2019 року по 17.12.2019 року та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків ТзОВ "ПАККО Холдинг".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що товариство сплатило готівкою протягом періоду з 09.09.2019 року по 17.12.2019 року (включно) єдиний соціальний внесок, тому відповідач безпідставно вимагає повторно сплатити цей платіж в оскаржуваній податковій вимозі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 10 червня 2020 року №Ю-672-48; зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області зарахувати кошти в сумі 125 437,22 грн (сто двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять сім гривень 22 копійки), сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю ПАККО Холдинг в рахунок сплати єдиного внеску протягом періоду з 09.09.2019 року по 17.12.2019 року, та відобразити таке зарахування в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю ПАККО Холдинг.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно даних інтегрованої картки платника податків Інформаційної системи Податковий блок станом на 31.05.2020 року заборгованість позивача по єдиному соціальному внеску становить 125 437,22 грн, на підставі чого контролюючим органом правомірно винесено та надіслано ТзОВ ПАККО Холдинг вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.06.2020 року №Ю-672-48.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.06.2020 року ГУ ДПС у Волинській області сформовано та надіслано ТзОВ ПАККО Холдинг вимогу №Ю-672-48 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31.05.2020 року у сумі 125 437,22 грн. (а.с. 8). Вказаною вимогою зобов`язано позивача сплатити вказану суму недоїмки на р/р UA1000318 (одержувач - ГУ ДПС у Волинській області; код одержувача - 43143484; банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.) протягом 10 календарних днів з дня одержання цієї вимоги.

Не погодившись з оскаржуваною вимогою, позивач оскаржив її в адміністративному порядку до Держаної податкової служби України, про що подав скаргу від 25.06.2020 року вих. №135 (а.с. 40-41). Рішенням Державної податкової служби України від 20.07.2020 року №23099/6/99-00-06-03-01-06 спірну вимогу залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с. 42).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності свого рішення та дій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати ЄСВ, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року (далі - Інструкція).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону, платниками єдиного внеску є : 1) роботодавці : підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст.7 Закону №2464-VI, базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно із ч. 7 ст. 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, а частиною восьмою цієї статті, - що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно ч.7 ст.9 Закону №2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

А частиною восьмою цієї статті встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Підпунктом першим пункту другого розділу 4 Інструкції закріплено правило, згідно якого, сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь).

Згідно підпункту 4 пункту 2 цього ж розділу Інструкції, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналогічне положення передбачене і частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI.

Наведені норми чинного законодавства визначають порядок виконання платником обов`язку щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, зокрема, щодо сплати єдиного внеску шляхом перерахування платником (юридичною особою) безготівкових коштів з його банківського рахунку. При цьому, Закон №2464-VI та Інструкція №449 не визначають порядку дій платника єдиного внеску у разі арешту коштів на рахунку такого платника.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою Сергієм Степановичем ВП №58995371 від 25.04.2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , АТ Ощадбанк м. Київ, що належать ТзОВ ПАККО Холдинг, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранком Дмитром Вікторовичем ВП №59251862 від 31.05.2019 року накладено арешт на гроші кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ТзОВ ПАККО Холдинг.

Враховуючи неможливість використання ТзОВ ПАККО Холдинг власних рахунків, останнім прийнято рішення здійснювати сплату єдиного внеску готівкою з метою своєчасного виконання свого обов`язку зі сплати єдиного внеску.

На виконання вимог чинного законодавства позивач протягом періоду з 09.09.2019 року року по 17.12.2019 року року (включно) сплатив єдиний внесок готівкою на загальну суму 136 771,00 грн, що підтверджується наступними квитанціями: від 09.09.2019 року №71 на суму 800,00 грн, від 12.09.2019 року №104 на суму 9900,00 грн, від 13.09.2019 року №114 на суму 9900,00 грн, від 16.09.2019 року №119 на суму 2700,00 грн, від 17.09.2019 року №126 на суму 520,00 грн, від 23.09.2019 року №208 на суму 2350,00 грн, від 30.09.2019 року №168 на суму 2340,00 грн, від 07.10.2019 року №39 на суму 2320,00 грн, від 08.10.2019 року №26 на суму 1210,00 грн, від 09.10.2019 року №83 на суму 305,00 грн, від 17.10.2019 року №164 на суму 17971,00 грн, від 18.10.2019 року №166 на суму 6850,00 грн, від 18.10.2019 року №167 на суму 3150,00 грн, від 21.10.2019 року №127 на суму 1200,00 грн, від 31.10.2019 року №33 на суму 3500,00 грн, від 04.11.2019 року №13 на суму 3430,00 грн, від 08.11.2019 року №95 на суму 1750,00 грн, від 11.11.2019 року №81 на суму 1030,00 грн, від 13.11.2019 року №130 на суму 430,00 грн, від 18.11.2019 року на суму 22850,00 грн, від 20.11.2019 року №198 на суму 3460,00 грн, від 26.11.2019 року №24 на суму 1240,00 грн, від 02.12.2019 року №35 на суму 880,00 грн, від 04.12.2019 року №42 на суму 395,00 грн, від 10.12.2019 року №7 на суму 1263,00 грн, від 11.12.2019 року №44 на суму 1217,00 грн, від 12.12.2019 року №60 на суму 400,00 грн, від 16.12.2019 року №182 на суму 3710,00 грн, від 17.12.2019 року №148 на суму 29700,00 грн (а.с.11-39).

Вказані кошти були перераховані позивачем на р/р 2810 (одержувач - Офіс великих платників податків ДФС; код одержувача - 39440996; банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); МФО - 899998), а також на р/р UA1022810 (одержувач - Офіс великих платників ДПС; код одержувача - 43141471; банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); МФО - 899998), із зазначенням в призначенні платежу, що кошти спрямовуються ТзОВ ПАККО Холдинг () на сплату ЄСВ (22%) за відповідний період через директора ОСОБА_1 .

Верховним Судом у постанові від 25.01.2019 року у справі № 817/85/16 зазначено, що у випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті Законі №2464-VI щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.

Позивач листом від 18.07.2019 року вих.№231 звертався до відповідача за роз`ясненнями щодо порядку сплати єдиного внеску платником, банківські рахунки якого є арештованими. У вказаному листі ТзОВ ПАККО Холдинг наголошено, що останнє не має змоги використовувати свої банківські рахунки у зв`язку із їх арештом, що в свою чергу, унеможливлює сплату єдиного внеску з банківського рахунку товариства, як того вимагають положення пункту 7 частини третьої статті 9 Закону №2464-VI (а.с.46).

При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції № 449 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з п. п. 3, 4 Розділу VІ Інструкції № 449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу.

Отже, оскільки сума єдиного внеску була сплачена позивачем у повному обсязі, то його обов`язок зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №140/11903/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 19.02.2021 року.