Справа № 126/2390/20
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 лютого 2021 р. Справа № 126/2390/20

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

02.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Бершадської міської ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Бершадської міської ради щодо реєстрації місця проживання позивача по АДРЕСА_1 з 06.05.2010 року, в той час, як перейменування вулиці 50 років Жовтня на Покровська відбулось 29.01.2016 року, відповідно до рішення Бершадської міської ради "Про затвердження перейменування вулиць міста Бершадь" від 29.12.2015 року.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03.11.2020 року, в порядку ст. 29 КАС України, адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

30.11.2020 року матеріали адміністративного позову №126/2390/20 надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначено головуючого суддю по справі - Дончика Віталія Володимировича.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та залишено без руху.

15.12.2020 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Про надходження позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі секретарем судового засідання 23.12.2020 року повідомлено Бершадську міську раду на офіційну електронну адресу: , про що складено відповідну довідку.

Разом з тим, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву не повідомив.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення сторін по справі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні фактичні обставини.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , місце проживання ОСОБА_1 з 06.05.2010 року зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Бершадської міської ради "Про затвердження перейменування вулиць міста Бершадь" від 29.12.2015 року вирішено перейменувати, зокрема, вул.50 років Жовтня у вул. Покровська . Згідно п. 5 цього Рішення, рішення набирає чинності через 1 місяць після його прийняття.

На виконання рішення Бершадської міської ради від 29.12.2015 року, відповідачем в паспорті позивача анульовано попереднє місце його проживання та проставлено штам про реєстрацію місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 06.05.2010 року.

Позивач вказує, що перейменування вулиці 50 років Жовтня в вулицю Покровська відбулось 29.01.2016 року, а тому внесення до його паспорта інформації про зареєстроване місце проживання з 06.05.2010 року за адресою АДРЕСА_1 , на переконання позивача, фальсифікують відомості про реєстрацію місця його проживання з 06.05.2010 року до 29.01.2016 року.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулює Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону № 1382-IV, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно положень статті 6 Закону №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі прийняття рішення про зміну нумерації будинків, перейменування вулиць (проспектів, бульварів, площ, провулків, кварталів тощо), населених пунктів, адміністративно-територіальних одиниць, зміни в адміністративно-територіальному устрої на підставі відповідних актів вносяться зміни до реєстру територіальної громади, із збереженням попередніх даних, із подальшим внесенням цієї інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, зазначені відомості за бажанням особи вносяться до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування. Такі відомості вносяться безоплатно.

Орган реєстрації у разі виявлення в реєстрі територіальних громад помилкових відомостей про особу повідомляє її про це у тридцятиденний строк з дня виявлення таких відомостей, а також звертається до особи з проханням надати достовірні відомості для внесення змін до відповідного реєстру та/або документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування. Орган реєстрації передає відповідну інформацію в установленому Кабінетом Міністрів України порядку для внесення змін до Єдиного державного демографічного реєстру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року затверджено Правила реєстрації місця проживання (далі - Правила №207).

Згідно п.1 Правил №207, ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Пунктом 16 Правил №207 передбачено, що у разі прийняття рішення про зміну нумерації будинків, перейменування вулиць (проспектів, бульварів, площ, провулків, кварталів тощо), населених пунктів, адміністративно-територіальних одиниць, зміни в адміністративно-територіальному устрої на підставі відповідних актів вносяться зміни до реєстру територіальної громади із збереженням попередніх даних та із подальшим внесенням цієї інформації до Реєстру. За бажанням особи ці відомості безоплатно вносяться до документів, в яких зазначаються відомості про місце проживання/перебування.

Відповідно до п. 10 Правил №207, у разі внесення під час реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування помилкових відомостей про особу орган реєстрації зобов`язаний на підставі поданих особою або її представником достовірних відомостей у день звернення внести необхідні зміни до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування, реєстру відповідної територіальної громади та надіслати інформацію до Реєстру відповідно до Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Отже, у разі внесення до документів, в яких зазначаються відомості про місце проживання/перебування особи помилкових відомостей, орган реєстрації зобов`язаний на підставі поданих особою або її представником достовірних відомостей у день звернення внести необхідні зміни до документів, реєстру відповідної територіальної громади та надіслати інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру.

Як вже встановлено судом, рішенням Бершадської міської ради "Про затвердження перейменування вулиць міста Бершадь" від 29.12.2015 року вирішено перейменувати, зокрема, вул.50 років Жовтня у вул. Покровська.

Позивач вказує, що перейменування вулиці 50 років Жовтня в вулицю Покровська відбулось 29.01.2016 року, а тому внесення до паспорта інформації про зареєстроване місце проживання з 06.05.2010 року за адресою АДРЕСА_1 , на переконання позивача, фальсифікують відомості про реєстрацію місця його проживання з 06.05.2010 року до 29.01.2016 року.

Суд вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки місце його проживання фактично не змінилось, мало місце виключно перейменування вулиці на якій позивач проживає та зареєстрований, що за своєю правовою природою не тягне будь-якого юридичного наслідку для позивача.

При цьому, дані про проживання позивача з 06.05.2010 року по вул. 50 років Жовтня, відповідно до положень статті 6 Закону №1382-IV, вже містились у реєстрі територіальної громади та Єдиному державному демографічного реєстру, а відтак, оскільки зміна адреси проживання не відбулась, відбулось виключно зміна найменування назви вулиці, що не слід ототожнювати з новою реєстрацією місця проживання позивача, зазначення про його (позивача) реєстрацію по вказаній адресі саме з 06.05.2010 року є достовірною інформацією.

Судом не встановлено помилкових відомостей в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 про місце проживання позивача, які відповідно до п. 10 Правил №207, необхідно змінити.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Захист прав, свобод або законних інтересів, серед іншого, можливий шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Отже, обов`язковою умовою надання судового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки, в ході розгляду справи констатовано, що наведені позивачем обставини за своєю правовою природою не тягнуть будь-якого юридичного наслідку для позивача, що свідчить про відсутність порушення оскаржуванимидіями законних прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких мало бути спрямоване судове рішення.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В силу положень ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача у даній справі не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Бершадська міська рада (вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, )

Рішення у повному обсязі виготовлене: 22.02.2021 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович