Справа № 947/38691/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 947/38691/20
Головуючий в 1 інстанції: Калініченко Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

-- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №53604123 від 20.03.2017 з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про постанову про арешт майна боржника від 20.03.2017 року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.11.2017 року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.11.2017року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 року;

- зобов`язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видалити усі відомості стосовно виконавчого провадження №53604123 з примусового виконання постанови УПП №062460 від 15.11.2016 про стягнення з ОСОБА_1 510,00 грн. із Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.miniust.gov.ua/).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року справу №947/38691/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця - за територіальною юрисдикцією передано до Голосіївського районного суду міста Києва, як адміністративного.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо підсудності справи Голосіївському районному суду міста Києва, оскільки, на думку апелянта, відповідно до положень ч.1 ст. 25 КАС України дана справа підсудна Київському районному суду м. Одеси, з огляду на той факт, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що він вказав у позові та на підтвердження чого, до апеляційної скарги, надав довідку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання особи.

Також апелянт вважає, що оскаржувана ухвала порушує його право на справедливий суд, в аспекті суду, встановленого законом, яке гарантовано ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки порушено правила визначення підсудності у справі.

Відповідач, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що предметом оскарження в цій справі є постанови, прийняті в рамках примусового виконання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а тому підсудність цієї справи підлягає встановленню у відповідності до норм ст.25 КАС України. Отже, суд дійшов висновку, що справа має бути передана на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва, як адміністративного, з огляду на те, що жоден з учасників справи не мешкає у Київському районі м. Одеси, доказів на підтвердження реєстрації в м. Одесі позивач не надав, а відповідно даних постанов державного виконавця, позивач мешкає за адресою, яка належить до території Голосіївського району міста Києва.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Так, частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно матеріалів справи, предметом спору в цій справі є:

-- визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №53604123 від 20.03.2017 з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року;

- визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року;

- визнання протиправною та скасування постанови про постанову про арешт майна боржника від 20.03.2017 року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року;

- визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.11.2017 року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року;

- визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.11.2017року у виконавчому провадженні №53604123 від 20.03.2017 року з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року;

- зобов`язання Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видалити усі відомості стосовно виконавчого провадження № 53604123 з примусового виконання постанови УПП № 062460 від 15.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 510,00 грн. із Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.miniust.gov.ua/).

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на протиправність оскаржуваних постанов, які були винесені в рамках виконавчого провадження щодо виконання постанови Управління патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого.1 ст. 122 КУпАП.

На думку позивача, відкриття виконавчого провадження було незаконним та необґрунтованим, адже рішення яке б підлягало примусовому виконанню, зокрема, постанова УПП серії ДР № 062460 від 15.11.2016 року, на момент відкриття виконавчого провадження була скасована постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2016 року по справі № 752/19377/16-а про задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови УПП серії ДР № 062460 від 15.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржувані постанови державного виконавця стосуються примусового виконання виконавчого документа, а саме постанови органу (посадової особи), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 5 ст. 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Верховний Суд у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) від 06 червня 2018 року висловив свою правову позицію, аналогічну викладеним нормам Закону України «Про виконавче провадження». Так, Верховний Суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями КАС України за предметною підсудністю (юрисдикцією) розмежовано: окружні адміністративні суди та місцеві загальні суди як адміністративні.

Вирішуючи питання щодо предметної підсудності даної справи, слід звернутися до Глави 2 КАС України, яка визначає адміністративну юрисдикцію, а параграф 1 цієї глави предметну юрисдикцію.

Статтею 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання

іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

У відповідності до ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, за загальним правилом, оскаржуються до місцевого суду, який видав виконавчий документ, а розгляд спорів про оскарження, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій, відносяться до відповідних адміністративних судів в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що справа за предметною юрисдикцією підсудна окружному адміністративному суду.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Оскільки стаття 139 КАС України, розподіл судових витрат передбачає у разі вирішення справи по суті спору, питання розподілу судових витрат, понесених апелянтом при оскаржені ухвали суду першої інстанції, має бути вирішено при ухвалені судом першої інстанції судового рішення по суті спору, або при постановленні ним ухвал, якими суд закриває провадження у справі або залишає позовну заяву без розгляду, у випадках, встановлених нормами КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов - скасувати.

Справу № 947/38691/20 направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.