Справа № 640/8927/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8927/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Грибан І.О.,

суддів: Ключковича В.Ю.,

Парінова А.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0-2659 від 02.05.2018,

УС Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 02 травня 2018 року №0-2659.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, та посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано технічні характеристики належного їй на праві власності автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport до п`яти років, об`єм двигуна 2993 куб.см, тип пального - дизель та їх відмінність від технічних характеристик аналогічного автомобіля, зазначеного у переліку автомобілів, що є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році з об`ємом 3,0л.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необгрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

Разом з цим, відповідач звертає увагу суду, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування, оскільки об`єм циліндрів двигуна слід заокруглювати до найближчого цілого числа. У зв`язку з цим, апелянт зазначає, що транспортний засіб позивача з об`ємом двигуна 2993 куб.см. є аналогічним транспортним засобом, що і автомобіль з об`ємом двигуна 3,0 л. З огляду на зазначене та згідно з даними листа Мінекономрозвитку України автомобіль позивача входить в перелік транспортних засобів середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01 січня 2018 року, а тому у податкового органу були наявні підстави для нарахування позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбала автомобіль марки «Land Rover», модель - «Range Rover Sport», рік випуску - 2016, об?єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - дизель, що підтверджується договором купівлі - продажу автомобіля від 31 серпня 2016 року №ЛСФ-000296, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів».

Згідно пункту 2.1 вказаного договору ціна автомобіля на дату укладення договору становить 1 811 333, 00 грн, еквівалент ціни товару в Євро становить 76 000, 00 Євро.

ГУ ДПС у м. Києві згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення - рішення від 02 травня 2018 року №0-2659, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік у р розмірі 25 000, 00 грн.

Вважаючи таке рішення податкового органу протиправним позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що в розрахунку Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля зазначено, що враховуючи 1000 куб. см. є еквівалентом 1 літру, а тому, об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2993 куб. см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 02 травня 2018 року №0-2659 прийняте правомірно, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктами оподаткування, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб - сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У відповідності до приписів пунктів 267.3, 267.4, 267.5 та 267.6 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця , в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2018 року становить 3723, 00 грн.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що платниками транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік є фізичні особи, що мають у володінні транспортний засіб, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня 2018 року, та інформація про який розміщена на офіційному веб-сайті Мінекономіки.

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100),

Де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.

Відповідно до додатку 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403, коефіцієнт коригування ринкової ціни легкового автомобіля до 1 року експлуатації становить 50.

При цьому, згідно з пунктом 3 Методики №66, джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).

За приписами пункту 4 Методики №66 Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 13 Методики №66 Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Отже, обґрунтованими є доводи відповідача, що обов`язок щодо розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів покладено на Мінекономрозвитку, яке за результатами здійсненого розрахунку оприлюднює перелік відповідних автомобілів на своєму офіційному веб-сайті.

Разом з тим, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку податковим органом інформація про автомобіль позивача, яка розрахована Мінекономрозвитку у відповідності до вищенаведеної Методики. При цьому, на контролюючий орган не покладено обов`язку щодо здійснення розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів, проте, покладено обов`язок щодо виявлення власників легкових автомобілів, що відповідають критеріям, викладеним у листі Мінекономрозвитку та не сплатили транспортний податок з фізичних осіб самостійно, а також, прийняття податкових повідомлень - рішень щодо визначення сум грошового зобов`язання з транспортного податку з виявлених фізичних осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з наданого відповідачем переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року, що розміщений на офіційному веб - сайті Мінекономрозвитку, до таких відноситься легковий автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, до п`яти років, об`єм циліндрів двигуна 3,0 л, тип пального - дизель.

Враховуючи, що 1000 куб. см. є еквівалентом 1 літру, а тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2993 см. куб. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

Отже, автомобіль позивача є аналогічним зазначеному Мінекономрозвитку у листі, що опублікований на його офіційному веб-сайті, що спростовує відповідні аргументи, викладені в апеляційній скарзі.

За змістом листа Мінекономрозвитку від 15 вересня 2020 року №3821-06/56269-05 вбачається, що розрахована у 2018 році згідно з методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля марки «Land Rover», модель - «Range Rover Sport» з об`ємом циліндрів двигуна 3, 0 літра, дизель, 2016 року становила 1 682 098, 50 грн.

Також, з вказаного листа встановлено, що за наданою ДП «Держзовнішінформ» інформацією, ціна нового автомобіля марки «Land Rover», модель - «Range Rover Sport» з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, яка застосовувалась для визначення його середньоринкової вартості для цілей оподаткування транспортним податком у 2018 році становила 3 364 197, 00 грн з ПДВ.

З огляду на зазначене, на думку суду, ГУ ДПС у м. Києві правомірно визначило позивачу грошове зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік, відтак, підстави для скасування спірного податкового повідомлення - рішення відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання позивача на те, що середньо ринкову вартість належного їй автомобіля слід вираховувати виходячи з вартості зазначеній у договорі купівлі - продажу автомобіля від 31 серпня 2016 року, що становить 1 086 800, 00 грн. і є меншим ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки визначальним для віднесення транспортного засобу до об`єкта оподаткування є саме його середньоринкова вартість, яка визначається відповідно до Методики. Посилання позивача на те, що у нього є документи, які визначають реальну вартість автомобіля, не є достатніми доказами з огляду на те, що ці документи лише підтверджують вчинення договору-купівлі продажу товару за певну ціну, визначену сторонами договору.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ГУ ДПС у м. Києві правомірно визначило позивачу грошове зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік.

Доводи апеляційної скарги зазначені вище висновки не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.02.2021р.)