Справа № 480/5823/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2021 р. Справа №480/5823/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона звернулася до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області за межами населених пунктів.
Листом від 31.07.2020 р. № 02-27/1550 відповідач повідомив, що бажана до відведення земельна ділянка сформована єдиним масивом шляхом інвентаризації, а відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї додержавного земельного кадастру. Тому подана заява може бути розглянута після розробки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Вважає відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, та просить суд зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Так, вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою наведений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому в листі Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 31.07.2020 р. № 02-27/1550 не наведено жодної з них. Таким чином, підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні. Просить позов задовольнити.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.05.2020 р. позивач звернулася до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області за межами населених пунктів (а.с.5).
Листом від 31.07.2020 р. № 02-27/1550 відповідач повідомив, що бажана до відведення земельна ділянка сформована єдиним масивом шляхом інвентаризації, тому подана заява може бути розглянута після розробки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (а.с.9).
Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).
З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. Відповідач в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви та прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому у випадку надання відмови відповідач повинен був керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст. 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"
питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Тобто питання щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чернеччинської сільської ради є повноваженням сільської ради, що реалізується шляхом розгляду на засіданнях ради, за результатами яких приймаються рішення.
У даному випадку листом від 31.07.2020 р. № 02-27/1550 відповідач повідомив, що бажана до відведення земельна ділянка сформована єдиним масивом шляхом інвентаризації, а тому подана заява може бути розглянута після розробки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Тобто рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивованого рішення про відмову в наданні такого дозволу Чернеччинською сільською радою Охтирського району Сумської області прийнято не було, а лист відповідача від 31.07.2020 р. на заяву про надання дозволу взагалі не вирішує зазначене у ній питання, цей документ не містить чіткого припису органу місцевого самоврядування стосовно порушеного питання та не спричиняє правових наслідків.
Крім того, позивач звернулася до відповідача не зі зверненням, а з відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення, в той час як останній протиправно направив їй відповідь у формі листа. Відсутність належним чином оформленого рішення Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи про відмову у його наданні свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Отже, наданий відповідачем лист від 31.07.2020 р. № 02-27/1550, яким Чернеччинська сільська рада Охтирського району Сумської області повідомила позивача про фактичну неможливість задоволення клопотання, не може бути оцінений судом як належна відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 КАС України, тому не може бути предметом судового розгляду.
Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У даному випадку відповідач не вчиняв дій щодо відмови позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з передбачених статтею 118 ЗК України рішень. У звАязку з цим у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність як передчасних, оскільки відсутнє рішення відповідача щодо відмови у наданні такого дозволу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що відповідач, надаючи відповідь на звернення ОСОБА_1 , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, тим самим допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області щодо неналежного розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області за межами населених пунктів та зобов`язання Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Сумцовим Є.С. 15.05.2020 р. укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.35-37). Відповідно до умов договору гонорар адвоката склав 1600,00 грн. На підтвердження оплати послуг адвоката у розмірі 1600,00 грн надано квитанції відділення зв`язку від 09.10.2020 р. (а.с.39,40).
Опис виконаних адвокатом робіт викладено в Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 09.10.2020 р. до Договору про надання правової допомоги від 15.05.2020 р., відповідно до яких обсяг наданої правової допомоги становить: надання адвокатом консультації щодо процедури оформлення 2 га землі у власність для ведення особистого селянського господарства, переліку необхідних документів та перевірка наданих документів 100,00 грн; вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства та судової практики у сфері земельного законодавства України в частині вивчення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства органами місцевого самоврядування 200,00 грн; узгодження правової позиції по справі 100,00 грн; підготовка адміністративного позову 800,00 грн, підготовка відповіді на відзив 800,00 грн (а.с.38).
При цьому суд не має права змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, з аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
У даному випадку суд бере до уваги, що адвокатом дійсно складений адміністративний позов, вчинено процесуальні дії, безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи.
Разом з тим суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу повинен відповідати принципам співмірності та верховенства права згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України. На думку суду, вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Крім того, суд враховує, що з даного предмету спору та мотивів, що наведені в адміністративному позові, є аналогічні рішення, що спрощувало роботу адвоката під час підготовки даного адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд не враховує час, витрачений адвокатом на надання консультації щодо процедури оформлення земельної ділянки у власність, вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства та судової практики у сфері земельного законодавства України в частині вивчення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства органами місцевого самоврядування, узгодження правової позиції по справі з Клієнтом, оскільки не зрозуміло, яка саме допомога була надана з таких питань.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Враховуючи, що для розгляду справи адвокат у судові засідання не з`являвся, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надані послуги зводилися виключно до підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, суд вважає розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, неспівмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.
При цьому, враховуючи предмет даного спору та той факт, що позовна заява подана адвокатом через підсистему "Електронний суд" шляхом заповнення бланку, а відтак тривалість часу, затраченого представником позивача на підготовку та складання позовної заяви та відповіді на відзив є незначним, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 400,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.
Враховуючи викладене, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області 1240,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат, у т.ч.: 840,80 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.11) та 400,00 грн витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (за межами населених пунктів).
Зобов`язати Чернеччинську сільську раду Охтирського району Сумської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.05.2020 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області та прийняти рішення за наслідками її розгляду відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області на користь ОСОБА_1 1240,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах