Справа № 520/10770/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 лютого 2021 року № 520/10770/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника позивача - Комарової О.М.,

представника відповідача - Коробкової Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 30.06.2020 № 3;

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків ДПС стосовно складення інкасових доручень на підставі рішення від 06.06.2019 № 3.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у липні 2020 р. з розрахункових рахунків товариства у банках у примусовому порядку списані кошти в розмірі 87392854,00 грн. Зазначене списання банками проведене на виконання рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 06.06.2019 № 3. На думку позивача, зазначене рішення є протиправним та таким, що порушує права товариства. Також, позивачем вказано, що згідно платіжних доручень та книги розрахунків по рахунках AT «Харківобленерго» контролюючим органом було проведено стягнення коштів відповідно до рішення від 06.06.2019 № 3, проте вказане рішення з 29.07.2019 оскаржується в судовому порядку, а отже дії контролюючого органу щодо стягнення за інкасовими дорученнями податкового боргу у розмірі 87392854,00 грн. є протиправними та такими, що були вчинені всупереч вимогам діючого законодавства. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Акціонерне товариство "Харківобленерго" перебуває на обліку у Офісу великих платників податків Державної податкової служби як платник податків.

Під час розгляду справи встановлено, що у липні 2020 р. з розрахункових рахунків Акціонерного товариства «Харківобленерго» у банках у примусовому порядку було списано кошти в розмірі 87392854,00 грн., що підтверджується оригіналами платіжних доручень № 1 від 06.07.2020, від 08.07.2020, від 16.07.2020.

Згідно з роздруківкою книги обліку витрат таке списання банками проведене на виконання рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 06.06.2019 № 3, що також підтверджується даними, які містяться у відповідних платіжних дорученнях в графі «Призначення платежу».

Як зазначено представником позивача у позовній заяві, Акціонерне товариство "Харківобленерго" листом від 27.07.2020 № 01-17-7313 звернулося із запитом до відповідача щодо суми податкового боргу, залишку сум податкового боргу згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року по справі №520/11487/19 та розрахунку суми інкасових доручень в розмірі 87392854,00 грн.

Листом Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 31.07.2020 № 26461/10/28-10-54-20-21 позивача було повідомлено, що під критерії норми п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України підпав новостворений податковий борг по деклараціях, які не увійшли до складу податкового боргу позовної заяви (справа № 52/11487/19) за період з листопада 2019 р. по лютий 2020 р. на загальну суму 87392854,00, у зв`язку з чим прийнято рішення керівника контролюючого органу про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 30.06.2020 № 3. Також сформовані інкасові доручення на підставі рішення від 30.06.2020 № 3, але при формуванні інкасових доручень допущена описка в даті рішення в полі призначення платежу.

У позовній заяві позивачем вказано, що зазначене рішення відповідача є протиправним та таким, що порушено права товариства. При цьому, зазначено, що на час прийняття оскаржуваного рішення, що відбулось 30.06.2020, згідно з даними інтегрованої картки електронного кабінету платника податку «Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» у структурного підрозділу Бази відпочинку «Тюзлер» AT «Харківобленерго» наявна переплата в розмірі 112882,05 грн. з податку на прибуток підприємств, що підтверджувалося і контролюючим органом. Як вказано представником позивача, відповідно до ст.ст. 95, 191 Цивільного кодексу України та п.152.4 ст.152 Податкового кодексу України фактичним власником всіх активів відокремлених підрозділів, зокрема надміру сплачених коштів з податку на прибуток цих підрозділів, які сплачували податок до 01.01.2015 як окремі платники, з позиції цивільного законодавства є головне підприємство, тобто позивач. А з огляду на положення Податкового кодексу України така переплата структурного підрозділу може бути використана головним підприємством в рахунок погашення своїх поточних зобов`язань. У позовній заяві позивачем вказано, що аналогічного змісту роз`яснення було надано і Державною фіскальною службою у листі від 22.12.2016 № 40682/7/99-99-12-03-06-17 після звернення позивач та його структурного підрозділу щодо зарахування переплати структурного підрозділу позивача Бази відпочинку «Тюзлер» у сумі 112882,05 грн. у рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток позивача. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать на користь того, що у товариства наявна переплата, а у держави наявні зобов`язання з повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств у сумі 112882,05 грн. Однак, зазначену переплату контролюючим органом так і не було перераховано. Крім того, представником позивача у наданих до суду поясненнях було вказано, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення у товариства була наявна переплата по земельному податку (м. Харків) станом на 30.07.2020 на загальну суму 2409781,96 грн. Товариство позивача із заявою про повернення переплати з земельного податку юридичних осіб на виконання ст. 43 Податкового кодексу України зверталась ще 14.05.2019 та 03.06.2019 листами № 02-16/5215 та № 02-19/5991, однак станом на день прийняття рішення така переплата до цього часу не повернута. Також, представником позивача вказано, що у період з листопада 2019 р. по лютий 2020 р. у AT «Харківобленерго» відсутній податковий борг, оскільки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду № 520/11487/19 борг сплачується в строки, передбачені судом, та за самостійно задекларованими зобов`язаннями борг також було сплачено. Відтак, дії податкового органу не відповідають вимогам Податкового кодексу України, зокрема ст.95.5, а саме: у AT «Харківобленерго» у період з листопада 2019 р. по лютий 2020 р. був відсутній податковий борг у розмірі 87392854,00 грн., більше того, був відсутній податковий борг, який би перевищував 5 мільйонів гривень та не був сплачений протягом 90 календарних днів. Крім того, представником позивача вказано, що додатковим обґрунтуванням правомірності заявлених позовних вимог є те, що відповідно до платіжних доручень та книги розрахунків по рахунках AT «Харківобленерго» зазначене стягнення було вчинено відповідно до рішення від 06.06.2019 № 3, яке з 29.07.2019 оскаржується в судовому порядку.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган формує вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Судом встановлено, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 р. № 1797-VIII, що набрав чинності з 01.01.2017 р., пункт 95.5 доповнено абзацами другим - шостим такого змісту: "У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: 1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; 2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 4) податковий борг не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; 4) відсутні зобов`язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Відтак, приписами вищевикладеної норми визначено право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків, проте тільки у випадку наявної сукупності перелічених умов.

При цьому, суд зазначає, що наявність зобов`язань держави в особі будь-якого державного (контролюючого) органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Під час судового розгляду справи зі змісту наданого до суду відзиву на позов судом встановлено, що встановлено, керуючись нормами ст.95 Податкового кодексу України податковим органом на користь держави були застосовані заходи щодо стягнення податкового боргу в сумі 319977984,59 грн. шляхом направлення до суду адміністративного позову. До позовної заяви увійшли несплачені самостійно задекларовано визначені контролюючим органом грошові зобов`язання та пеня за період з липня 2018 по жовтень 2019.

Так, судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 р. по справі № 520/11487/19 за позовом Офісу великих платників податків (вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, , місцезнаходження Харківського відділення: 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30) до Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд державного майна України (, адреса: вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133), Харківська обласна державна адміністрація (, адреса: вул. Сумська, б. 64, м. Харків, 61002) про стягнення податкового боргу задоволено у повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, )з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь Державного бюджету України суму податкового боргу у розмірі 319977984,59 грн. (триста дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 59 коп.) у наступному порядку:

протягом січня-грудня 2020 року - у сумі 48000000,00 грн. (сорок вісім мільйонів гривень), зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 4000000,00 грн. (чотири мільйони гривень), у тому числі з податку на додану вартість - 3660000,00 грн. (три мільйони шістсот шістдесят тисяч гривень) та з податку на прибуток - 340000,00 грн. (триста сорок тисяч гривень);

протягом січня 2021 року-листопада 2024 року - у сумі 266311776,00 грн. (двісті шістдесят шість мільйонів триста одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість гривень) зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 5666208,00 грн. (п`ять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч двісті вісім гривень), у тому числі з податку на додану вартість 5183775,57 грн. (п`ять мільйонів сто вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень 57 копійок) та з податку на прибуток 482432,43 грн. (чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві гривні 43 копійки);

в грудні 2024 року 5666208, 59 грн. (п`ять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч двісті вісім гривень 59 копійок), у тому числі податок на додану вартість 5183776, 40 грн. (п`ять мільйонів сто вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят шість гривень 40 копійок) та податок на прибуток 482432,19 грн. (чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві гривні 19 копійок).

Зі змісту наданого до суду відзиву на позов встановлено, що відповідно до інтегрованої картки платника AT «Харківобленерго» обліковувався податковий борг по деклараціям, які не увійшли до позовної заяви та несплачені станом на 30.06.2020 за період листопад 2019 - лютий 2020 на загальну суму 87392854,00 грн., сума боргу по яких підпала під критерії п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України. Станом на 30.06.2020 в інтегрованої картці платника AT «Харківобленерго» обліковувався податковий борг у сумі 305072,8 тис, грн., в т.ч. борг який підлягав стягненню по рішенню №3 від 30.06.2020 року в сумі 87392854,0 грн, та не був предметом спору по справі № 520/11487/19 та підпадав під норми п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України.

З огляду на зазначені обставини, як повідомлено суду представником відповідача, контролюючим органом, враховуючи приписи ст.. 87,95 Податкового кодексу України було прийнято рішення №3 від 30.06.2020 року про стягнення коштів з рахунків підприємства позивача

Водночас, представником відповідача вказано, що при формуванні інкасових доручень податковим керуючим в полі призначення платежу була допущена описка в даті рішення, про що АТ «Харківобленерго» було повідомлено листом від 31.07.2020 року № 26461/10/28-10-54-20-21.

Під час розгляду справи встановлено, що за період з 06.07.2020 року по 16.07.2020 року кошти у сумі 75541417.09 грн. були стягнути на підставі рішення уповноваженої особи Харківського управління від 30.06.2020 року за № 3.

Водночас, як встановлено судом на час прийняття оскаржуваного у даній справі рішення згідно з даними інтегрованої картки електронного кабінету платника податку «Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» у структурного підрозділу Бази відпочинку «Тюзлер» Aкціонерного товариства «Харківобленерго» наявна переплата в розмірі 112882,05 грн. з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до ст.ст. 95, 191 Цивільного кодексу України та п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України (у редакції до 01.01.2015) фактичним власником всіх активів відокремлених підрозділів, зокрема надміру сплачених коштів з податку на прибуток цих підрозділів, які сплачували податок до 01.01.2015 як окремі платники, з позиції цивільного законодавства є головне підприємство, тобто позивач, а з огляду на вимоги Податкового кодексу України така переплата структурного підрозділу може бути використана головним підприємством (Позивачем) у рахунок погашення своїх поточних зобов`язань.

Зазначеного змісту позивачем та його структурним підрозділом було отримано роз`яснення Державної фіскальної служби від 22.12.2016 № 40682/7/99-99-12-03-06-17.

При цьому, позивачем вказано, що ним та структурним підрозділом подавались заяви до контролюючого органу з проханням зарахування переплати структурного підрозділу позивача Бази відпочинку «Тюзлер» у сумі 112882,05 грн. в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток товариства, за даними електронного кабінету позивача така переплата йому не повернута.

Суд зазначає, що вказаній обставині вже неодноразово було надано оцінку судами різних інстанцій під час розгляду справ №820/3764/18, №820/6139/17, №820/6139/17, №820/1423/17 та №520/38/19.

За даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» судом встановлено, що судові рішення у зазначених справах набрали законної сили, а отже враховуючи приписи ч.4 ст.78 КАС України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, такі обставини не підлягають доказуванню в рамках розгляду даної справи.

Також судом під час розгляду справи встановлено, що підприємством позивача станом на час винесення спірного у даній справі рішення мало переплату по земельному податку з юридичних осіб, яка станом на 30.06.2020 року склала 2813051,95 грн. та виникла за рахунок надмірної сплати підприємством податкових зобов`язань як за 2019, так і за 2020 роки.

Під час розгляду справи встановлено, що підприємство позивача листами від 14.05.2019 року №02-16/5215, від 03.06.2019 року №02-19/5991 зверталось до контролюючого органу із заявами про повернення переплати по земельному податку з юридичних осіб на поточний рахунок, відкритий в АТ «Мегабанк».

Харківським управлінням Офісу ВПП ДФС за результатами розгляду зазначених заяв позивача були надані відповіді від 30.05.2019 за № 27457/10/28-10-50-08-17 та від 07.06.2019 за № 28909/10/28-10-50-08-17, у яких наголошено на обставинах того, що згідно норм п.43.2 ст. 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відтак, під час розгляду справи встановлено, що до теперішнього часу контролюючий орган не здійснив перерахування вище вказаних переплат.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 14.1.115 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, які і є облікованими у електронному кабінеті платника податку.

Вказані обставини свідчать на користь того, що у позивача на момент прийняття спірного у даній справі рішення була наявна переплата.

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про те, що на час прийняття оскаржуваного у даній справі рішення у позивача був відсутній податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, стягнення якого може бути проведено відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 30.06.2020 № 3.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Офісу великих платників податків ДПС стосовно складення інкасових доручень на підставі рішення від 06.06.2019 № 3 суд зазначає наступне.

Як передбачено положеннями абз. 19 п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (далі - Інструкція №22) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, інкасове доручення (розпорядження) - розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (контролюючого органу) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Листом від 27.01.2015 року № 25-110/4833 Національний банк України повідомив територіальні управління Національного банку України, Операційний департамент, банки України, Незалежну асоціацію банків України, Асоціацію українських банків, Асоціацію "Український Кредитно-Банківський Союз", Департамент аудиту про обов`язковість і негайність виконання інкасових доручень (розпоряджень), ініційованих органами Державної фіскальної служби та зазначив, що на виконання вимог Закону № 71 банки до 01 липня 2015 року приймають та виконують інкасові доручення (розпорядження) на стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, та які оформлені органами державної фіскальної служби на підставі рішення керівника органу Державної фіскальної служби. У реквізиті "Призначення платежу" такого інкасового доручення (розпорядження) мас зазначатися дата видачі та номер рішення керівника органу Державної фіскальної служби. Рішення керівника органу державної фіскальної служби, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження) банку не надсилається.

Згідно з п.11.7 Інструкції №22 якщо інкасові доручення (розпорядження) надійшли до банку протягом операційного часу, але на час надходження на рахунку платника немає коштів або їх недостатньо, то банк виконує ці інкасові доручення (розпорядження) з урахуванням сум, що надійдуть на рахунок платника протягом операційного часу (поточні надходження). Якщо для виконання цих інкасових доручень (розпоряджень) недостатньо коштів (з урахуванням поточних надходжень), то вони виконуються частково відповідно до пункту 11.9 цієї глави.

Якщо на рахунку платника коштів немає і протягом операційного часу кошти на його рахунок не надходили, то після закінчення операційного часу ці інкасові доручення (розпорядження) повертаються без виконання згідно з пунктом 11.11 цієї глави.

Суд зазначає, що положеннями абз. 35 п. 1.4. Інструкції №22 визначено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання та за наявності технічної можливості здійснюється їх оброблення, передавання і виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Відтак, з огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про те, що інкасове доручення (розпорядження) чинне лише протягом операційного часу, одного банківського дня.

Відповідно до п.11.11 Інструкції №22 банк платника в разі відмови виконати інкасове доручення (розпорядження), оформлене стягувачем, у день його надходження має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов`язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої інкасове доручення (розпорядження) не може бути виконано, та/або главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено), зазначити дату повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку) і не пізніше наступного робочого дня надіслати (рекомендованим або цінним листом)/передати це інкасове доручення (розпорядження) стягувачу, від якого воно надійшло.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що інкасові доручення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а являють собою розрахунковий документ.

Відтак, дії контролюючого органу щодо складення інкасових доручень на підставі рішення від 06.06.2019 № 3 є по суті виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Харківобленерго".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул. Дегтярівська, буд. 11 г, м. Київ, 04119) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 30.06.2020 року № 3.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037, код ЄДРПОУ - 00131954) сплачену суму судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул. Дегтярівська, буд. 11 г, м. Київ, 04119, код ЄДРПОУ - 43141471).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2021 року.

Суддя Мельников Р.В.