Справа № 937/8739/20
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.02.2021
Справа № 937/8739/20
Провадження №2а/937/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

за участі:

секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представники позивача - адвокати Ляпін В.Ю., Сівова Я.В.,

відповідач - Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції,

представник відповідача Павлюк А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Мелітопольського маськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського 2 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Харуци Павла Павловича серія ЕАМ №3411786 від 10.11.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити, посилаючись на те, що постановою поліцейського 2 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Харуци Павла Павловича серія ЕАМ №3411786, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн, за те, що 10.11.2020 о 14:49 годині на трасі М14, 236 км, м. Олешки, керуючи транспортним засобом Reno Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив перевищення встановленого обмеження руху в населеному пункті на 27 км/год, чим порушив вимоги п.12.4. ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Так, інспектором було порушено його права, а саме всупереч вимогам ст. 268 КУпАП не було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не повідомлялось про строк на оскарження винесеної постанови. Його підпис про ознайомлення з правами та строком на оскарження постанові ЕАМ №3411786 відсутній. Жодних відомостей про його відмову від роз`яснення йому зазначених прав постанова не містить. Не володіючи інформацією про свої права та не являючись фахівцем в галузі права, він не зміг реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що гарантується ст. 59 Конституції України. В постанові Верховного Суду від 18.02.2020 по справі №524/9827/16-а зазначено наступне: «Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання. Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення». Вважає, що інспектором при винесені постанови було порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення загалом. Крім того, у постанові відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. В постанові серії ЕАМ №3411786 від 10.11.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеній поліцейським УПП в Херсонській області сержантом поліції Харуцою Павлом Павловичем відносно позивача, відсутні докази, які свідчать про вчинення останнім адміністративного правопорушення. Графа постанови: «7. До постанови додаються…» - інспектором не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення. З урахуванням того, що фіксування порушення ПДР здійснюється за допомогою фото- і відео фіксації, відповідних знімків чи відео позивачеві на місці зупинки інспектором пред`явлено не було. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення позивачем ПДР України. Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17. Вимірювання швидкості руху було здійснено за допомогою приладів, які не можна використовувати для вимірювання швидкості. Зокрема, в постанові зазначено, що порушення було зафіксовано на камери ДМ5078 та ДМ5150. Вказані камери є технічними приладами і технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапис п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію». З огляду на природу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП доказом його вчинення є саме вимірювання швидкості руху. Зазначені у постанові камери ДМ5078 та ДМ5150 не мають технічної можливості для вимірювання швидкості руху автомобільного транспорту, а тому записи, зроблені на відповідні прилади, не можуть вважатись належними та допустимими доказами у справі.У постанові також зазначено, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 000721. Стосовно застосування вказаного лазерного вимірювача швидкості зазначає про те, що згідно вимог п. 4 Розділу ІІ Порядку проведення повірки законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів до реєстру вносяться відомості щодо назви та умовного позначення типу ЗВТ. Прилад під назвою TruCam 000721 не внесено до Реєстру затверджуваних типів ЗВТ. Реєстр містить відомості стосовно іншого типу вимірювальної техніки - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ. Тобто виникає розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який вказано у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, та який міститься у Реєстрі. Зазначене не дозволяє ідентифікувати чи використовувався під час фіксації правопорушення прилад, який належним чином затверджено та внесено до відповідного реєстру. Таким чином, оцінювати показники приладу TruCam 000721, як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП, підстав не має. Постанову серія ЕАМ №3411786 від 10.11.2020 вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку порушення норм права при її винесенні.

В судове засідання позивач та його представники не з`явилися, від адвоката Сівової Я.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ст.268 КАС України. Від представника відповідача Павлюк А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що вони є безпідставними. Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначає, що під час несення служби у м. Олешки на 238 км. автодороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000721) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу RDS_ПС, днз НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Відповідач підійшов до позивача представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав для перевірки запитувані документи. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 12.9.6 ПДР України та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Факт правопорушення зафіксовано на фото та відео файлах «_НВ000_1110_142643», «_НВ000_1110_142643_F0053». Відповідач виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника відповідно до санкції статті в розмірі 255 грн.. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється, поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 180-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Прилад TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18037, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.01.2020 р. та чинного до 15.01.2021., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000721, є придатним до застосування. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеними компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відео та фотознімками приладу TruCam. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою KM України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.3.6 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою, законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року адміністративний позов прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом учасників справи. Зобов`язано керівника Управління Патрульної поліції в Херсонській області надати суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами розгляду якого винесено постанову серії ЕАМ № 3411786 від 10.11.2020, в строк до 09.12.2020.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАМ №3411786 винесеною 10.11.2020 поліцейським 2 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області сержанта поліції Харуца Павлом Павловичем, ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Reno Duster днз НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за те, що він 10.11.2020 о 14:49 годині м. Олешки, на трасі М14, 236 км, як водій транспортного засобу RDS_ПС, днз НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 27 км/год.; швидкість руху вимірювалася приладом TruCam000721, камери ДМ5078 та ДМ5150, чим порушив п. 12.4 ПДР України. /а.с.6-8/

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

При цьому, порушення суб`єктом владних повноважень зазначених меж, як наслідок тягнуть визнання протиправними дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

В силу ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення,

- чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

- чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення суб`єктом владних повноважень мають бути подані відповідні докази.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма зазначає, що саме суб`єкт владних повноважень має доводити правомірність своїх дій/рішень; саме суб`єкт владних повноважень має надати докази, які підтверджують правильність прийняття ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В постанові відповідача зазначено про порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху обмеження швидкості руху, що встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam 000721 (а.с. 7).

Водночас, на підтвердження вчинення позивачем порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху, відповідачем надано диск DVD-R з відеозаписом та фото, які зроблені за допомогою приладу вимірювача швидкості, який не можливо ідентифікувати.

Аналіз документів, що містяться в матеріалах справи, дають підстави для висновку, що номер приладу фіксації швидкості, що зазначений в постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача (TruCam 000721) не відповідає даним про технічний прилад, яким здійснено фіксацію TruCam LTІ 20/20 (серійний номер ТС 000721).

Отже, суд не може визначити, що вказаний в постанові серії ЕАМ №3411786 від 10.11.2020 року засіб фіксації швидкості є належним доказом, що підтверджує вчинення позивачем правопорушення.

З цього приводу слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 за № UA-MI/I-2903-2012, затверджений тип засобу вимірювальної техніки, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18037 яке чинне до 15 січня 2021 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів»» Мінекономрозвитку України, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000721(виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, ±1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що прилад TruCam LTI 20/20 № ТС000721 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України, що, в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України, є допустимим доказом, однак, за умови зазначення його належним чином в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Однак в постанові про притягнення особи до відповідальності зазначено пристрій TruCAM 000721, разом з тим лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000721 отримав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки видано на LTI 20/20 TruCam.

Отже встановлено наявність розбіжностей у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінювати покази приладу «Trucam 000721» як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП, є неможливим.

Відповідачем також не надано доказів на підтвердження того, що поліцейському ОСОБА_2 видавався вимірювач швидкості транспортного засобу, який він застосовував при несенні служби.

Крім того судом, при дослідженні матеріалів, наявних на диску встановлено, що пристрій, яким зафіксовано подію, взагалі не можливо ідентифікувати.

При цьому, матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

З огляду на наведене, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують вчинення позивачем правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, позивач в позовній заяві стверджує, що інспектором всупереч вимогам ст. 268 КУпАП не було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не повідомлялось про строк на оскарження винесеної постанови, у зв`язку з чим не володіючи інформацією про свої права та не являючись фахівцем в галузі права, він не зміг реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що гарантується ст. 59 Конституції України.

Підпис позивача в пункті 8 оскаржуваної постанови «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» відсутній. Жодних відомостей про його відмову від роз`яснення йому зазначених прав постанова не містить.

На спростовання факту того, що позивачеві інспектором при складанні постанови було роз`яснено його права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідачем жодного доказу не надано.

Надаючи оцінку даному факту, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.1 ст.122 КпАП України).

Як зазначено вище, відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Однак, і при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до відповідальності складання процесуального документа також повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина 4 ст. 258 КУпАП визначає, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП, відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже вказана норма передбачає право особи користуватися юридичною допомогою.

Натомість позивач був позбавлений цього права, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

При цьому відповідачем не спростовано заявленого позивачем порушення його прав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова відповідача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Враховуючи наслідки розгляду справи, а також те, що позивачем у справі понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 420,40 грн, то на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94,192, 193, 210, 211, 241-246, 257, 258, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3411786 від 10.11.2020 винесену поліцейським 2 роти, 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції сержантом поліції Харуца Павлом Павловичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції, адреса розташування: м. Херсон, пр. Адмірала Сенявіна, 128.

Повне рішення суду складене 19.02.2021.

Суддя: