Справа № 480/8498/20
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2021 року Справа № 480/8498/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Сумській області, Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
З вищевказаною постановою позивач не погоджується, враховуючи наступне.
З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для висновків відповідача про порушення вимог Закону України Про автомобільний транспорт, є відсутність на час проведення перевірки у водія, який здійснював перевезення належним позивачу автомобілем, дозволу на перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить від десяти до двадцяти відсотків.
Крім того, квитанції, на підставі яких відповідачем винесено оскаржувану постанову про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, містять позначку Херсон Облавтодор, проте не містять реквізитів щодо назви, позначення, порядкового номеру, заводського номеру вимірювальної техніки, якою проведено ваговий контроль. Вказані документи також не підписано жодною особою, яка проводила ваговий контроль, не мають посилання на те, що ваговий контроль здійснювався працівниками Укртрансбезпеки, не містять ПІБ водія, а тому не можуть бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт зважування належного мені транспортного засобу уповноваженою особою, вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, та має Свідоцтво про державну метрологічну атестацію.
Зі змісту зазначених квитанцій неможливо встановити, що проведення зважування належного позивачу транспортного засобу здійснено саме посадовими особами Укртрансбезпеки.
Також позивач зазначив, що ні водію, ні йому не видавалася та не надсилалася довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, в яких було зафіксовано перевезення вантажу із перевищенням осьового навантаження, що є порушенням пп.5 п.4. Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказам Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013.
Крім цього, розгляд справи про порушення Закону України Про автомобільний транспорт відбувся без участі позивача та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи, що позбавило позивача права взяти участь у розгляді справи з метою свого захисту.
Враховуючи вищезазначене, позивач вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.08.2020 р. № 202097 незаконною та просить її скасувати.
Ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що з акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.07.2020 № 225568 вбачається, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, при допустимій 11,0 т, фактичне навантаження 12,25 т., чим порушено вимоги п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10.2001, у тому числі, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт частина перша абзац 15, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За результатами рейдової перевірки посадовими особами відповідача виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт та складено Акт.
17.08.2020 позивач або його уповноважена особа не з`явились на розгляд справи. Відповідно до вимог пункту 27 Порядку № 1567 розгляд справи відбувся без участі представника позивача. За результатами розгляду справи начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 202097, копія якої направлена на адресу позивача.
Відповідач вважає, що постанову прийнято згідно чинного законодавства, а відсутність методики, на яку посилається позивач, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. В свою чергу, у відповідача не існувало обов`язку використання будь-якої методики
Тобто, посилання позивача щодо обов`язковості використання методики під час здійснення габаритно-вагового контролю є недоцільним.
Враховуючи, що ані Кодекс України про адміністративні правопорушення, ані Порядок № 879, ані інші будь-які нормативно правові акти не уповноважують посадових осіб Укртрансбезпеки та її територіальних органів здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу. Укртрансбезпека має тільки право надати водію можливість скористатись правом щодо приведення вагових параметрів у відповідність.
Також є безпідставним посилання позивача щодо змісту (наповнення відомостями, даними) чеків зважування, оскільки відсутні вимоги про наповнення даними чеку. Крім того, чек зважування є невід`ємною частиною приладу, за допомогою якого проводилось зважування та дані чеку виводяться на чек автоматично.
Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що діяв виключно в межах наданих повноважень, та в спосіб передбачений чинним законодавством, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 48-57).
Державною службою України з безпеки на транспорті подано відзив на адміністративний позов в якому відповідач наголосив, що перевіряючі діяли у відповідності з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, а тому просили в задоволенні позову відмовити
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 07.07.2020 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки Рябенко Ю.Г. та Шовкопляс К.П. проведено перевірку транспортного засобу - автомобіля DAF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом/
За результатами проведеної перевірки 07.07.2020 Чорноморським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 225568. Зокрема зафіксовано порушення позивачем перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, при допустимій 11,0 т, фактичне навантаження 12,25 т. (а.с.68).
07.07.2020 також було складно довідку № 031698 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а. с. 64) та акт № 043300 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 65).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з п.п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Підпунктами 15 та 27 п. 5 зазначеного Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п. 16 Порядку № 1567).
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 цього Порядку.
Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. (п. 20-22 Порядку № 1567).
Стосовно застосування штрафних санкцій до неналежного суб`єкта господарювання, суд зазначає наступне.
Так, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснення посадовими особами відповідача заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, власником якого на час здійснення перевірки був ОСОБА_1 . У ході зважування встановлено перевищення вказаним транспортним засобом, нормативних вагових параметрів.
Як встановлено зі змісту акту перевірки, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки встановлено порушення позивачем під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, при допустимій 11,0 т, фактичне навантаження 12,25 т., чим порушено вимоги п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10.2001.
Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Так, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку № 879).
Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Зокрема, під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, при допустимій 11,0 т, фактичне навантаження 12,25 т.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач наголошує, що результати здійснення габаритно-вагового контролю не можуть бути належними доказами, оскільки зважування транспортного засобу здійснювалось за відсутності Методик, затверджених Мінекономрозвитку, та спеціально уповноваженим центральним органом у сфері метрології.
Не погоджуючись із твердженням позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, належить підготовка проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.
З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Але, оскільки за змістом ст. 4 і ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким і керувався відповідач. Суд вважає, що відповідач правомірно провів габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та склав відповідні довідку та розрахунок. Крім того, позивач не навів жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.
Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17, від 21.09.2018 у справі № 804/5296/17, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 5 ст. 242 КАС України. Аналогічної правової позиції дотримується і Другий апеляційний адміністративний суд, викладеної в постанові від 25.07.2017 по справі №820/1420/17.
Щодо наданих позивачем трьох чеків зважування, та посиланням на відсутність порушення перевищення нормативно допустимої загальної маси транспортного засобу, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Пунктом 24 Порядку № 879 визначено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно- вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Отже, після виявлення перевищення вагових параметрів водій скористався своїм правом щодо приведення вагових параметрів у відповідність.
Безпідставним, на думку суду, є посилання позивача на невідповідність зважувального обладнання вимогам законодавства, з огляду на таке.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених (далі - Вимоги).
Відповідно до п. 8. Вимог, вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Відповідно до п. 9 Вимог, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
При цьому, судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки проводилось зважування за допомогою ваг, які мають періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15.05.2020, чинного до 15.05.2021 (а.с. 61).
Щодо доводів позивача про відсутність відомостей про повідомлення його про розгляд про час та місце розгляду справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Крім того, відповідачем надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 , згідно змісту якого встановлено, що 30.07.2020 позивачу було вручено поштове відправлення 30.07.2020 із приміткою «особисто» (а.с.70).
Отже, суд спростовує доводи позивача, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи, що відповідач належним чином довів правомірність прийняття постанови Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17 серпня 2020 р. № 202097, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Сумській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук