Справа № 300/1706/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні позову
"18" лютого 2021 р. справа № 300/1706/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 6 імені Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 13.08.2019 звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань за № 140-26 від 07.06.2019.
16.08.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
За наслідками розгляду Верховним Судом касаційної скарги Івано-Франківської міської ради, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі 300/1706/19 залишено без змін, а справу повернуто до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
20.11.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12.12.2019.
Ухвалою суду від 12.12.2019 в даній справі залучено Івано-Франківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 6 імені Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Підготовче засідання в адміністративній справі №300/1706/19 відкладено на 17.01.2020.
Оскаржуваним рішенням Івано-Франківської міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Івано-Франківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 ім.Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської обл. вул.Отця І.Блавацького, 3, орієнтованою площею 0,242 га для будівництва та обслуговування закладів освіти. Вказана ділянка є заїздом до його земельної ділянки та будинку, яким користуються позивач, сусіди та заклад освіти; реалізація спірного рішення призведе до порушення п.3.22 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН, затв. наказом Держкоммістобудування № 44 від 17.04.1992р.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що прийняття Івано-Франківською міською радою ( виконавчим комітетом) рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Отця І.Блавацького, 3 Івано-Франківській загальноосвітній школі І-Ш ступенів № 6 ім. Івана Ревчука, унеможливить поновлення їх порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а відтак для відновлення законного права позивача вільно користуватися єдиним можливим заїздом до реконструйованого житлового будинку, останній буде змушений звертатися з новими позовними заявами про скасування рішення про затвердження проекту землеустрою, а також скасування державної реєстрації права користування, сплачувати відповідно судовий збір.
У зв`язку із перебуванням судді Остап`юка С.В., що здійснював розгляд справи № 300/1706/19 по суті, у відпустці з 08.02.2021 по 19.02.2021, проведено повторний автоматизований розподіл розгляду заяви про забезпечення позову по справі 300/1706/19.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021, вказану заяву передано на розгляд головуючій судді - Микитин Н.М.
Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріалами, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає наступне.
Відповідно до вимог частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених приписів Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Тобто, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити її.
Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Як встановив Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 18.10.2019 прийнятій у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019р. про відмову у відкритті провадження, у позовній заяві ОСОБА_1 не посилається на порушення своїх цивільних (земельних) прав. Отже, змістом позовних вимог у цій справі не є захист речового права позивача на чуже майно у формі володіння на користування земельною ділянкою.
При цьому, оскарження відповідного акту відповідача в розглядуваному випадку має на меті захист прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, стосується дотримання установлених норм заїзду до його будинку.
У відповідності до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно роз`яснень, які викладені у Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» , вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів за захистом яких він звернеться.
Однак, суд зазначає, що посилання на можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.
Також, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення стосовно земельної ділянки, позивач зазначив, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивачу необхідно буде звертатись з окремими позовами до суду, що в такому випадку виключить дотримання принципу ефективності судового захисту.
Проте суд зазначає, що таке обґрунтування не може бути покладено в основу вжиття заходів забезпечення позову.
Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Також суд наголошує, що в адміністративних справах щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, забезпечуючи такий позов шляхом заборони Івано-Франківській міській раді та іншим органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, є неприпустимим та порушує принцип рівності сторін, регламентований ст. 8 КАС України.
В зв`язку із вищенаведеним, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на те, що вирішення заяви про забезпечення позову у запропонований представником позивача спосіб на даній стадії фактично є свідченням розгляду справи по суті, суд не вбачає наявності обставин для застосування заходів забезпечення позову, визначених в статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
На підставі наведеного, керуючись статтями 150, 151, 152, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви про забезпечення позову від 17.02.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 6 імені Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, відмовити.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення або проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.