Справа № 380/5372/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5372/20 пров. № А/857/1289/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (головуючий суддя: Коморний О.І., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 30.11.2020) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волагро» до Галицької митниці Держмитслужби третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Артано» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волагро», 10.07.2020 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби від 31.03.2020 № № 5/7.4-19/209000, 6/7.4-19/209000.

Обґрунтовує позов тим, що в період з 02.03.2020 по 04.03.2020 Галицькою митницею Держмитслужби на підставі п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України проведено документальну невиїзну перевірку дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Воларго» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за Митною декларацією від 16.02.2019 № UА209180/2019/009802. За результатами цієї перевірки складений відповідний Акт від 10.03.2020 № 6/7.4-19/38592097, в якому зазначається про порушення Позивачем: (1) пп. (b) п. 1 ст. 16 Протоколу І до Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.04.2014 № 1678VІІ, ст. 43, ч. 1 ст. 257, ст. 280 МК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання із сплати ввізного мита на загальну суму 9 264, 36 грн; (2) пп. в) п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено базу оподаткування податком на додану вартість на загальну суму 1 852, 88 грн. Вказує, що із змісту Акта перевірки випливає, що Державна митна служба України листом від 14.01.2020 № 16/16-01/7/515 повідомила відповідача про отримання інформації від уповноваженого органу Республіки Польща (лист від 26.11.2019 р. № 0401-ІОС.4331.17.2019), який не підтвердив преференційне походження товару, зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.12.2018 № А/2018/16846 та імпортованого за Митною декларацією. Тому вказує, що на думку відповідача, відповідна декларація інвойс є недійсною для застосування режиму вільної торгівлі щодо такого товару.

Не погоджуючись з фактами та обставинами, покладеними в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, беручи до уваги ті порушення, які були допущені відповідачем у ході призначення, проведення і оформлення результатів документальної невиїзної перевірки, вважає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що відповідачем з метою з`ясування правомірності заявленої країни походження та застосування ТзОВ «Волагро» преференції по сплаті ввізного мита « 410», Державна фіскальна служба Україна направила на перевірку до уповноваженого органу Польщі (декларацію інвойс), складену на інвойсі від 27.12.2018 № А/2018/16846. Галицькою митницею 16.01.2020 отримано лист Державної митної служби України від 14.01.2020 № 16/16-01/7/515 щодо результатів перевірки «декларації інвойс» складеної на інвойсі від 27.12.2018 № А/2018/16846. Згідно отриманої інформації, митним органом Республіки Польща (лист від 26.11.2019 № 0401-ЮС.4331.17.2019) повідомлено, що експортером «Artano Sp.z о.о» не надано документів, які підтверджують відповідність походження мінеральних добрив товарної позиції 3105 згідно УКТЗЕД, зазначених в декларації походження від 27.12.2018 № А/2018/16846, правилам походження, викладеним у Доповненні І.

Тобто преференційне походження товару, зазначеного у інвойсі від 27.12.2018 №А/2018/16846, відповідно до Угоди не підтверджено, у зв`язку з ненаданням експортером митному органу відповідних документів, що підтверджує їх оригінальний статус. Таким чином, декларація інвойс, складена на інвойсі від 27.12.2018 №А/2018/16846 є недійсною, в зв`язку з цим відповідно до ч. 4 ст. 32 Доповнення І підстави для застосування преференційного режиму в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС товару «Добрива мінеральні із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів...», оформленого ТзОВ «Волагро» за МД від 16.02.2019 № UA209180/2019/009802 відсутні.

Позивач, 16.02.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача Рибак Н.Я., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача Луців О.М., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що Галицькою митницею Держмитслужби на підставі п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України проведено документальну невиїзну перевірку щодо дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Воларго» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за Митною декларацією від 16.02.2019 № UА209180/2019/009802 в період з 02.03.2020 по 04.03.2020.

За результатами перевірки складений Акт від 10.03.2020 № 6/7.4-19/38592097 (а. с. 8-11), відповідно до якого вказано, що Державна митна служба України отримала інформацію від уповноваженого органу Республіки Польща (лист від 26.11.2019 № 0401-ІОС.4331.17.2019), що не підтвердила преференційне походження товару, зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.12.2018 № А/2018/16846 та імпортованого за Митною декларацією, в якому встановлені порушення позивачем:

- пп. (b) п. 1 ст. 16 Протоколу І до Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.04.2014 № 1678VІІ, ст. 43, ч. 1 ст. 257, ст. 280 МК України, в результаті чого було занижено податкові зобов`язання із сплати ввізного мита на загальну суму 9 264, 36 грн;

- пп. в) п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено базу оподаткування податком на додану вартість на загальну суму 1 852, 88 грн.

ТзОВ «Воларго» подало заперечення № 1089 від 24.03.2020 на акт перевірки від 10.03.2020 № 6/7.4-19/38592097 (а .с. 13-18).

Листом від 03.04.2020 № 7.4-1/19/13/9869 Галицька митниця Держмитслужби повідомила позивача, що заперечення до Акта перевірки подано з порушенням встановленого строку п`ять днів з дня отримання акту та до розгляду не приймаються (а. с. 20).

На підставі Акта перевірки 31.03.2020 Галицька митниця Держмитслужби прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № 5/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошових зобов`язань позивача з ввізного мита на 11 580, 45 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 9 264, 36 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 2 316, 09 грн (а.с.22);

- № 6/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошових зобов`язань позивача з податку на додану вартість на 2316, 10 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 1852, 88 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 463, 22 грн (а. с. 23).

Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної митної служби України, однак, рішенням Державної митної служби України про результати розгляду скарги від 16.06.2020 № 08-1/10-03/13/6385 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення (а. с. 26-28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ввезений позивачем товар на митну територію України, за Митною декларацією, походить з Європейського Союзу, а Сертифікат про походження товару EUR.1 від 10.06.2020 № PL/MF/AL 0149554, засвідчуює достовірність заявленої країни походження, а тому були підстави застосування щодо нього тарифних преференцій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 5 ст. 280 Митного кодексу України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Пунктом 2 частини першої статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

За правилами частини першої статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до положень підпункту в) пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (пункт 190.1 статті 190 МК України).

З аналізу наведених норм права слідує, що у визначених законодавством випадках допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. Тарифна пільга (тарифна преференція) - це звільнення (повне або часткове) платника від нарахування і сплати мита й податків за наявності підстав, визначених законодавством України, які надаються у вигляді (1) звільнення від оподаткування митом, (2) зниження ставки ввізного мита, (3) встановлення тарифних квот. У разі встановлення законодавством або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тарифних пільг (преференцій) їх застосування можливе у разі дотримання умов, з якими пов`язується їх надання.

Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Стаття 26 «Сфера застосування» глави 1 частини І Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Згідно із статтею 29 «Скасування ввізного мита» глави 1 частини І Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

У Протоколі І до Угоди «товар» означає продукцію, що випускається, навіть, якщо вона призначена для подальшого виробництва; «партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документа, в єдиному інвойсі (пункти (с) та (l) статті 1).

Відповідно до п. 1 ст. 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додаткудо цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до статті 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена:

(a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або

(b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Стаття 23 Протоколу І до Угоди встановлює поняття «затвердженого експортера», тобто експортера, який часто перевозить товари за цією Угодою, та якому митним органом надано право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються.

Відповідно до пункту 19 Положення № 450 партією товарів вважаються:

товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення;

товари, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом або лініями електропередачі протягом одного календарного місяця;

товари, що пересилаються на митну територію України від одного відправника на адресу одного одержувача в міжнародних поштових відправленнях в одній депеші;

товари, що пересилаються на митну територію України в міжнародних експрес-відправленнях протягом однієї доби, незалежно від кількості товарно-транспортних документів на перевезення;

товари, що переміщуються через митний кордон України одним громадянином в ручній поклажі у пасажирському відділенні (салоні) транспортного засобу, яким прямує такий громадянин, або супроводжуваному (несупроводжуваному) багажі.

Проаналізувавши вказані норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі митного оформлення товару, що ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатись тарифними преференціями, що передбачено Угодою. Проте, застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, з якими Угода та Протокол І до неї пов`язує їх застосування. За загальним правилом, декларантом подається сертифікат перевезення товару EUR.1, за виключенням випадків, коли може бути подана декларація інвойс, а саме у разі її складення: затвердженим експортером або експортером на будь-яку партію товару, що походить з певної країни, сукупна вартість якого не перевищує 6000 євро.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою з`ясування правомірності заявленої країни походження та застосування ТзОВ «Волагро» преференцій по сплаті ввізного мита «410» Державна фіскальна служба України направила на перевірку, до уповноваженого органу Польщі, декларацію інвойс, який складений на підставі інвойса від 27.12.2018 № А/2018/16846.

Галицькою митницею отримано лист Державної митної служби України від 14.01.2020 № 16/16-01/7/515 (а. с. 158) щодо результатів перевірки «декларації інвойс» складеної на інвойсі від 27.12.2018 № А/2018/16846, згідно якого, митним органом Республіки Польща (лист від 26.11.2019 № 0401-ЮС.4331.17.2019 повідомлено, що експортером «Artano Sp.z о.о» не надано документів, які підтверджують відповідність походження мінеральних добрив товарної позиції 3105 згідно УКТЗЕД, зазначених в декларації походження від 27.12.2018 № А/2018/16846, правилам походження, викладеним у Доповненні І (а. с. 159 том 1).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що 21.12 2018 між ТОВ «АРТАНО» та ТОВ «Волагро» укладено договір № 6. Договір від імені ТОВ «АРТАНО» (третя особа) укладений з позивачем головою правління Каролем Чижневським і членом правління ОСОБА_1 (а. с. 32-33 том 1).

Відповідно п. п. 1.1 цього договру «продавець» зобов`язується продати і поставити, а «покупець» зобов`язується прийняти та оплатити товар виробника «Yara».

Загальна кількість «товарів» Yara Mila Corn 10,5 т.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно наданих письмових пояснень третьої особи та поданих в їх підтвердження доказів (а. с. 209-234 том 1), ТОВ «АРТАНО» придбала товар у польської компанії ТОВ «АГРОЛОК» - на підставі рахунка-фактури (інвойсу) від 27.12.2018 № G/2018/327359, в якому вказано про походження товару з Європейського Союзу (Kraj pochodzenia - UE) (а. с. 215 том 1).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з метою вивезення товару за межі митної території Республіки Польща, ТОВ «АРТАНО» склало відповідну митну декларацію від 29.12.2018 № 18PL301010Е1021630, а для поміщення товару у митний режим імпорту в Україні передало позивачу всі необхідні товаросупровідні документи зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 27.12.2018 № А/2018/16846 (а. с. 34 том 1), сертифікат про походження товару EUR.1 від 28.12.2018 № PL/MF/AL 0054061 (а. с. 35 том 1), вантажну накладну CMR від 28.12.2018 (а. с. 36 том 1).

Також, підтвердженням преференційного походження товару, є вартість товару «добрива мінеральні», яка не перевищує 6 000, 00 євро (рахунок-фактура (інвойс) від 27.12.2018 № А/2018/16846, на підставі якого ТОВ «АРТАНО» складено «декларацію інвойс». (а. с. 38-40 том 1).

Отже, саме «декларація інвойс» є одним із тих документів, подання якого до митного органу надає право на отримання тарифних преференцій, відповідно до Угоди та

ОСОБА_2 свою чергу, не надання третьою особою ТзОВ «Артано» відповіді на запит Куявсько-Поморського Митно-Казначейського Управління в м. Торунь від 17.09.2019 № 438000-СОС.4331.142.2019, в якому митний орган просив додатково надати документи щодо преференційного походження товару, не може бути підставою для застосування санкцій до позивача згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, достовірність заявленої країни походження, який виданий митними органами Республіки Польща ретроспективно, підтверджується Сертифікатом про походження товару EUR.1 від 10.06.2020 № PL/MF/AL 0149554, який ТзОВ «Артано» безпосередньо направила позивачу (а. с. 229 том 1).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що товар ввезений позивачем на митну територію України походить з Європейського Союзу (Республіка Польща), а сертифікат про походження товару EUR.1 від 10.06.2020 № PL/MF/AL 0149554 підтверджує достовірність заявленої країни походження, а тому є правові підстави для застосування щодо нього тарифних преференцій. Крім цього, проаналізовані документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які не дають підстав для сумніву щодо застосування преференційних ставок ввізного мита у спірних правовідносинах.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Апеляційна скарга Галицької митниці Держмитслужби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 380/5372/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 19.02.2021.